В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/1288/26
Провадження №1-кп/338/132/26
10 серпня 2026 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі : головуючого – судді ОСОБА_1 ,
з участю : секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани кримінальне провадження №12026091120000111 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коломиї Коломийського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , із базовою вищою освітою, непрацюючого, особою з інвалідністю третьої групи, учасника бойових дій, не одруженого, раніше не судимого, громадянина України, за ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 вчинив крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.
Кримінальне правопорушення скоєно за таких обставин.
ОСОБА_4 близько 05 години 16 червня 2026 року, в період дії в Україні воєнного стану, маючи умисел на таємне викрадення запчастин та комплектуючих деталей до сільськогосподарської техніки, який виник у нього напередодні, на транспортному засобі марки «MAN», моделі «L2000», 1999 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить його братові ОСОБА_5 , який не був обізнаний із його злочинними намірами, виїхав із с. Матеївці Матеївецької територіальної громади Коломийського району до урочища «Критий тік» у с. Скобичівка Старобогородчанської територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області.
Того ж дня близько 06 години, прибувши до неогородженого промислового майданчика, розташованого в урочищі «Критий тік» у с. Скобичівка неподалік домоволодіння № 1 на вул. Затишній, ОСОБА_4 побачив залишені для зберігання фізичною особою – підприємцем ОСОБА_6 три тракторні колеса марки «Firestone» від трактора «Case 535» із металевими дисками та два металеві обтяжувачі до тракторних коліс і вирішив таємно їх викрасти.
Реалізуючи свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за допомогою встановленого на автомобілі крана-маніпулятора таємно викрав із промислового майданчика належні ОСОБА_6 три тракторні шини марки «Firestone Maxi Traction, IF 800/70R38» та три металеві диски сірого кольору загальною вартістю 130500 грн, а також два металеві обтяжувачі до тракторних коліс із маркуванням «454 KG/1000 LBS, 405830F 10» загальною вартістю 79903 грн 96 коп.
Завантаживши викрадене майно на автомобіль, ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, перевіз його за місцем свого проживання та сховав, отримавши реальну можливість розпоряджатися ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 210403 грн 96 коп.
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини та пояснив, що його брат ОСОБА_5 надавав послуги агрофірмі, яка раніше використовувала відкритий майданчик у с. Скобичівка для зберігання сільськогосподарської техніки. За надані послуги агрофірма заборгувала його братові кошти.
Бажаючи допомогти братові компенсувати цю заборгованість, він, не повідомивши брата про свої наміри та не отримавши його згоди, взяв належний братові вантажний автомобіль марки «MAN» із краном-маніпулятором і поїхав у с. Скобичівка. На відкритому майданчику побачив тракторні колеса та металеві обтяжувачі, завантажив їх на автомобіль, перевіз за місцем свого проживання і сховав.
Підтвердив, що не мав законного права вилучати це майно та розпоряджатися ним у рахунок заборгованості перед братом, не отримував згоди його власника на заволодіння ним і діяв таємно. Після викриття він розповів працівникам поліції про обставини вчиненого, указав місце зберігання викраденого майна та надалі активно сприяв розслідуванню кримінального правопорушення.
Зазначив, що усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо його не карати. Фактичних обставин кримінального провадження, вартості викраденого майна та правової кваліфікації своїх дій за частиною четвертою статті 185 КК України не оспорює.
Відповідно до частини третьої статті 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
При цьому суд переконався, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає. ОСОБА_4 роз`яснено, що в такому разі він буде позбавлений права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального провадження, які ніким не оспорювалися та докази щодо яких судом не досліджувалися.
За таких обставин суд вважає винуватість ОСОБА_4 повністю доведеною, а його дії кваліфікує за частиною четвертою статті 185 КК України як крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинену в умовах воєнного стану.
Викрадене майно в ході досудового розслідування повернуто потерпілому ОСОБА_6 у повному обсязі, у зв`язку із чим заподіяна йому майнова шкода фактично відшкодована. Цивільного позову потерпілий не заявляв.
При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до вимог статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до статті 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 185 КК України, належить до тяжких злочинів.
Суд ураховує, що ОСОБА_4 вчинив умисний корисливий злочин в умовах воєнного стану, завчасно прийняв рішення про заволодіння чужим майном, використав для цього вантажний автомобіль із краном-маніпулятором, перевіз викрадене майно за місцем свого проживання та сховав його. Загальна вартість викраденого становить 210 403 грн 96 коп.
Водночас суд бере до уваги, що обвинувачений раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання, свою винуватість визнав повністю, фактичних обставин кримінального провадження та правової кваліфікації своїх дій не оспорював, у вчиненому щиро розкаявся.
При оцінці особи обвинуваченого суд особливо враховує, що ОСОБА_4 є учасником бойових дій, безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Внаслідок безпосередньої участі в таких заходах він отримав ушкодження здоров`я та є особою з інвалідністю III групи.
Наведені обставини характеризують попередню суспільно корисну поведінку обвинуваченого, його особистий внесок у захист держави, а також стан його здоров`я, тому відповідно до загальних засад призначення покарання підлягають урахуванню під час індивідуалізації покарання та вирішення питання про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства.
Після викриття ОСОБА_4 не приховував обставин кримінального правопорушення, повідомив працівникам поліції про вчинене, указав місце зберігання викраденого майна та активно сприяв його виявленню і поверненню потерпілому.
Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Повернення викраденого майна потерпілому суд ураховує під час загальної індивідуалізації покарання та оцінки наслідків учиненого. Водночас, оскільки майно повернуто після викриття обвинуваченого, підстав визнавати це добровільним відшкодуванням завданої шкоди як окремою обставиною, що пом`якшує покарання, суд не вбачає.
Обставин, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.
Суд також бере до уваги позицію потерпілого ОСОБА_6 , який підтвердив повернення йому всього викраденого майна, зазначив, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, та просить суворо його не карати. Хоча думка потерпілого не є визначальною для обрання виду й розміру покарання, вона враховується судом разом з іншими обставинами кримінального провадження.
З урахуванням наведеного суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції частини четвертої статті 185 КК України у виді позбавлення волі в мінімальному передбаченому нею розмірі.
Відповідно до статті 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні її прав і свобод. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.
Виходячи із засад справедливості, співмірності та індивідуалізації, призначене покарання повинно відповідати не лише формальній тяжкості кримінального правопорушення, а й конкретному характеру вчинених дій, їх наслідкам, поведінці винного після вчинення злочину та відомостям про його особу. Покарання не повинно бути надмірно суворим, якщо визначеної законом мети можна досягнути без його реального відбування.
За змістом статті 75 КК України суд, крім випадків, установлених цією статтею, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, може дійти висновку про можливість виправлення засудженої особи без відбування призначеного покарання та звільнити її від його відбування з випробуванням.
Застосування статті 75 КК України не означає звільнення особи від кримінальної відповідальності та не нівелює суспільної небезпечності вчиненого. Таке рішення є особливою формою реалізації кримінальної відповідальності, за якої виправлення засудженого здійснюється під контролем уповноваженого органу з питань пробації, з установленням іспитового строку та покладенням визначених законом обов`язків.
Вирішуючи питання про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального відбування покарання, суд ураховує не одну окрему обставину, а їх сукупність: обвинувачений раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання, є учасником бойових дій, безпосередньо брав участь у заходах із забезпечення оборони України та внаслідок такої участі отримав інвалідність III групи, повністю визнав свою винуватість, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, повідомив місце зберігання викраденого, завдяки чому все майно повернуто потерпілому.
Суд ураховує також поведінку обвинуваченого після викриття, яка свідчить про критичне ставлення до вчиненого та готовність сприяти усуненню наслідків злочину. Майнову шкоду фактично відшкодовано повністю, цивільного позову потерпілий не заявляв, претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має та просить суворо його не карати.
Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про попередню протиправну поведінку ОСОБА_4 чи таких негативних даних про його особу, які давали б підстави вважати, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Навпаки, участь обвинуваченого в бойових діях, його особистий внесок у забезпечення оборони України, отримання внаслідок цього інвалідності, а також відсутність попередніх судимостей характеризують його особу та попередню поведінку з позитивного боку.
Разом із тим суд не залишає поза увагою тяжкість кримінального правопорушення, значну вартість викраденого майна, завчасне виникнення умислу та використання спеціально обладнаного автомобіля для його реалізації. Однак ці обставини враховані при визначенні виду та розміру основного покарання і, за наявності наведеної сукупності даних про особу обвинуваченого, його поведінку після вчинення злочину, повне усунення майнових наслідків та позицію потерпілого, не спростовують можливості виправлення ОСОБА_4 без реального відбування покарання.
Мотив обвинуваченого, який пояснював свої дії прагненням допомогти братові компенсувати заборгованість агрофірми, не виправдовує вчиненого та не зменшує його протиправності. Водночас суд ураховує, що ОСОБА_4 не заперечував відсутності в нього законного права заволодівати цим майном, визнав помилковість обраного способу дій та не намагався уникнути відповідальності після викриття.
Оцінивши наведені обставини в сукупності, суд доходить висновку, що реальне відбування ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі не є необхідним для досягнення мети покарання. Його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можуть бути забезпечені без ізоляції від суспільства шляхом здійснення контролю за його поведінкою протягом іспитового строку та виконання покладених судом обов`язків.
За таких обставин суд вважає за можливе на підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік та поклавши обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 частини першої статті 76 КК України.
На переконання суду, призначення покарання із застосуванням статті 75 КК України в цьому конкретному випадку не є проявом надмірної поблажливості, а ґрунтується на всебічній оцінці тяжкості вчиненого, відсутності невідшкодованих наслідків, поведінки обвинуваченого після викриття, думки потерпілого та сукупності важливих даних про особу ОСОБА_4 , зокрема його безпосередньої участі в обороні України й отримання внаслідок цього інвалідності.
Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався. З урахуванням положень статей 176, 177 КПК України підстав для обрання йому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Викрадені три тракторні шини марки «Firestone Maxi Traction, IF 800/70R38», три металеві диски сірого кольору та два металеві обтяжувачі до тракторних коліс із маркуванням «454 KG/1000 LBS, 405830F 10» повернуто потерпілому ОСОБА_6 , тому їх слід залишити йому як власнику.
Автомобіль марки «MAN», моделі «L2000», 1999 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 та використовувався обвинуваченим без відома власника про його злочинні наміри, слід повернути ОСОБА_5 як власнику.
Чотири гіпсові зліпки слідів протекторів шин, сліди папілярних узорів та сліди структури матеріалу, які не мають самостійної цінності, після набрання вироком законної сили слід знищити, а оптичний диск CD-R – залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2026 року у справі № 338/977/26 на три тракторні шини з металевими дисками, два металеві обтяжувачі до тракторних коліс та автомобіль марки «MAN», моделі «L2000», підлягає скасуванню.
Відповідно до частини другої статті 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судової товарознавчої експертизи від 26 червня 2026 року, в розмірі 3850 грн 88 коп.
Керуючись статтями 368, 370, 373-376 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази:
три тракторні шини марки «Firestone Maxi Traction, IF 800/70R38», три металеві диски сірого кольору та два металеві обтяжувачі до тракторних коліс із маркуванням «454 KG/1000 LBS, 405830F 10», передані потерпілому ОСОБА_6 , – залишити йому як власнику;
автомобіль марки «MAN», моделі «L2000», 1999 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , переданий ОСОБА_5 , – повернути ОСОБА_5 як власнику;
чотири гіпсові зліпки слідів протекторів шин, сліди папілярних узорів та сліди структури матеріалу – знищити після набрання вироком законної сили;
оптичний диск CD-R – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2026 року у справі № 338/977/26, на три тракторні шини марки «Firestone Maxi Traction, IF 800/70R38», три металеві диски сірого кольору, два металеві обтяжувачі до тракторних коліс із маркуванням «454 KG/1000 LBS, 405830F 10» та автомобіль марки «MAN», моделі «L2000», 1999 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 3850 (три тисячі вісімсот п`ятдесят) грн 88 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта для проведення Івано-Франківським НДЕКЦ експертизи від 26.06.2026 року № СЕ-19/109-26/8673-АВ.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1