Київський районний суд м. Полтави 
Справа № 552/8036/25 
Провадження № 2/552/405/26
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України 

08.09.2026 Київський районний суд м. Полтави в складі: 
головуючого судді Яковенко Н.Л., 
секретаря судового засідання Руденької А.І.,
за участі
позивача ОСОБА_1 , 
представника позивача ОСОБА_2 , 
представника відповідача ОСОБА_3 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 552/8036/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 24.09.2025 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_1 , 12.01.2023 та 24.03.2025 з вини відповідачів відбулося залиття приміщень в квартирі позивача з вини відповідачів. 
Вказував, що після залиття, яке відбулося 12.01.2023, провів ремонті роботи, вартість витрат склала 44814 грн. 
Відповідно до висновку експерта № 58 від 21.08.2025 розмір завданої шкоди складає 55683 грн. 
Вказував, що діями відповідачів спричинено моральні страждання. 
В поданій до суду позовній заяві просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку матеріальну шкоду в розмірі 100497 грн, витрати на експертне дослідження в розмірі 8000 грн, моральну шкоду в розмірі 100000 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 25000 грн та витраті зі сплати судового збору. 
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08.10.2025 відкрито у справі за позовом ОСОБА_1 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 
Відповідач ОСОБА_5 29.10.2025 подала до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що з позовними вимогами не погоджується повністю. Вважає, що надані до суду акти обстеження від 20.01.2023 та 27.03.2025 не відображають причину залиття квартири, майстри дільниці жодного разу не здійснили обстеження мереж водопостачання та водовідведення квартири АДРЕСА_2 . Також вважає, що позивачем не здійснено належної фіксації замокання стін та стелі. Позовні вимоги вважає необґрунтованими. 
Позивач ОСОБА_1 19.01.2026 подав до суду відповідь на відзив, позовні вимоги просив задовольнити. 
В судовому засіданні позивач та представник позивача повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, які зазначені в поданому до суду відзиві на позовну заяву. 
Суд, заслухавши позивача та представника позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.03.2021 є власником квартири АДРЕСА_3 . 
Відповідач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановленому законом порядку зареєструвала своє місце проживання за адресою АДРЕСА_4 . 
Квартира АДРЕСА_1 , що знаходиться поверхом вище квартири АДРЕСА_5 .
Зазначені обставини не оспорюються сторонами по справі. 
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що двічі 12.01.2023 та 24.03.2025 з вини відповідачів відбулося залиття водою належної йому на праві власності квартири, чи завдано матеріальної та моральної шкоди. 
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. 
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, позивач має довести сам факт залиття та наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між ними, на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Відповідно до статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Факт залиття квартири12.01.2023 та 24.03.2025, власником якої є позивач, підтверджується актом обстеження квартири від 20.01.2023 та від 27.03.2025 відповідно, згідно з якими обстежено квартиру АДРЕСА_5 на предмет підтоплення вище розташованою квартирою АДРЕСА_2 та виявлені і зафіксовані ознаки залиття. 
Відповідно до акту від 20.01.2023 комісією виявлено свіжі сліди залиття кухні: пошкодження водоемульсійного фарбування стелі 5 кв.м., пошкодження штукатурки стелі 0,8 кв.м., пошкодження стелі з гіпсокартону 2,1 кв.м., візуальні сліди підтоплення на кахлях стін 7,4 кв.м. 
Відповідно до акту від 27.03.2025 виявлені сліди залиття кімнати: пошкодження натяжної стелі площею 19,9 кв.м., пошкодження стіни з гіпсокартону площею 4,1 кв.м. пошкодження шпалер стіни 4,1 кв.м. 
Частиною 4 ст.319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує.
Статтею 322 ЦК України також передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором.
Відповідач ОСОБА_5 в поданому до суду відзиві на позовну заяву не заперечує той факт, що фактично проживає в квартирі АДРЕСА_1 , зареєструвала за вказаною адресою своє постійне місце проживання. 
Таким чином, маючи обов`язок утримувати своє майно, відповідач ОСОБА_5 мала належним чином слідкувати за технічним станом квартири АДРЕСА_1 .
Також дослідженими в справі доказами встановлено, що 25.01.2023 між позивачем та ТОП «ІПМ» було укладено договір № 3-2023, предметом якого є виконання робіт з ремонту квартири АДРЕСА_3 на суму 44814 грн. 
Відповідно до акту прийому-передачі викових робіт від 01.03.2023 оплата за роботу здійснена на суму 44814 грн. 
Відповідно до висновку експерта № 58 від 21.08.2025 розмір завданої матеріальної шкоди квартирі АДРЕСА_3 унаслідок її залиття мешканцями квартири АДРЕСА_2 складає 55683 грн. 
Суд приходить до висновку, що позивачем доведено сам факт заподіяння відповідачем ОСОБА_5 шкоди злиттям квартири. Натомість, вину у завданій позивачу шкоді відповідачем не спростовано.
Посилання відповідача на невідповідність складених комісією актів від 20.01.2023 та від 27.03.2025 Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 N 76, судом оцінюється критично. 
Акт за своїм змістом та формою складений відповідно до форми, яка затверджена Додатком 4 до пункту 2.3.6 зазначених Правил, відсутність висновків комісії та чіткої причини залиття не спростовує сам факт наявних пошкоджень. 
Окрім того, факт залиття та наявність пошкоджень квартири, яка належить позивачу, підтверджено наданими до суду фотознімками, актом прийому – передачі проведених ремонтних робіт, висновком експерта. 
Встановивши, що позивач довів сам факт заподіяння шкоди, розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири, суд приходить до висновку, що завдана позивачу ОСОБА_1 шкода підлягає відшкодуванню відповідачем ОСОБА_5 .
Відповідач ОСОБА_5 не спростувала жодними належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивачів, не заявляла, не надавала інших належних та допустимих доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої позивачам майнової шкоди, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.
Згідно зі до ст. 22 ЦК України особа має право на відшкодування витрат, які зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України завдана майнова шкода підлягає відшкодуванню винною особою в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Тому суд приходить до висновку, що на відповідача ОСОБА_5 , покладено обов`язок з відшкодування спричиненої позивачу матеріальної шкоди.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 100497 грн (44814 грн. + 55683 грн) на відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири.
Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. 
Суд приходить до висновку, що кошти, сплачені позивачем за проведення дослідження, є витратами, які особа вимушена була зробити для відновлення свого порушеного права, тому сума коштів в розмірі 8000 грн. підлягає врахуванню при визначення розміру завданого позивачу збитку та підлягає стягненню з відповідача. 
Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Невиконання ОСОБА_5 обов`язку з належного утримання свого майна, що призвело до затоплення належної позивачу квартири, є неправомірною бездіяльністю, яка згідно ст.1167 ЦК України тягне за собою обов`язок відшкодувати завдану шкоду.
Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування позивачам моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що позивачу були спричинені моральні страждання, що безумовно, змінило нормальний життєвий ритм.
Разом з тим, суд враховує ступінь вини відповідача та поведінку, характер дій, враховує вимоги розумності, виваженості та справедливості, оцінює моральні страждання позивача в розмірі 5000 грн. та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача 5000 грн в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди. 
Враховуючи викладене, позовні вимоги до ОСОБА_5 підлягають частковому задоволенню. 
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_4 суд приходить до таких висновків. 
Звертаючись до суду з позовом в тому числі і до відповідача ОСОБА_4 , позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що ОСОБА_4 є власником на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 . 
Разом з тим, дослідженими матеріалами справи не підтверджено ту обставину, до ОСОБА_4 є власником чи користувачем квартири АДРЕСА_6 , судом не встановлено фактичне місце проживання чи перебування відповідача ОСОБА_4 .
Оскільки дослідженими в справі доказами не встановлено, що шкода позивачу була спричинена з вини відповідача ОСОБА_4 , позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_4 , не підлягають задоволенню. 
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір, який підлягає відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 264, 265 ЦПК України, суд, - 

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 100497 грн на відшкодування завданої матеріальної шкоди, 8000 грн витрат на проведення оцінки, 5000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди, 1143,76 грн витрат зі сплати судового збору, всього стягнути 114640 грн 76 коп. 
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 відмовити. 
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи: 
Позивач – ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач – ОСОБА_4 , місце проживання АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено.
Повне судове рішення складено 10.09.2026. 

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко