ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 300/8207/25 пров. № А/857/29043/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Боршовського Т. І.	
 	Носа С. П.	

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 травня 2026 року у справі № 300/8207/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, 
місце ухвалення судового рішення 	Івано-Франківськ	
суддя у І інстанції	Кафарський  В.В.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначена	
ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Ухвалою суду від 05.05.2026 залишено без задоволення заяву позивача про роз`яснення ухвали суду від 10.04.2026 про залишення позовної заяви без руху.
Не погоджуючись з обумовленою ухвалою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що ухвалу постановлено суддею якому заявлено відвід, ухвалою не роз`яснено судове рішення. Вказує що йому вчинено перешкоду для доступу до суду. У зв`язку з вказаним просить суд перевірити законність ухвали.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.
Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. 
Про дату, час та місце розгляду справи позивач повідомлений засобами поштового зв`язку, про що матеріали справи містять відповідні докази.
За відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів (п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України). 

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ухвала суду від 10.04.2026 є чіткою та зрозумілою.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області, в якій позивач просить:
визнати відсутність повноважень і компетенції відповідача з 2022 року;
визнати протиправною бездіяльність відповідача по виконанню положень Закону України «Про адміністративну процедуру» при розгляді скарги позивача на члена КДКА Івано-Франківської області ОСОБА_2 ;
зобов`язати відповідача прийняти, зареєструвати та розглянути згідно положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Закону України «Про адміністративну процедуру» скаргу позивача на члена КДКА Івано-Франківської області ОСОБА_2 ;
скасувати як незаконне рішення відповідача по скарзі позивача на члена КДКА Івано-Франківської області ОСОБА_2 ;
визнати протиправними вимоги відповідача до скарги позивача на члена КДКА Івано-Франківської області ОСОБА_2 ;
стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 відкрито провадження в даній адміністративній справі.
08.04.2026 через систему «Електронний суд» представником відповідача скеровано відзив на позовну заяву, в якому, серед іншого, звернуто увагу, що позивачем не наведено жодного обґрунтування наслідків, які б свідчили про зазначену моральну шкоду, а також не обґрунтовано її розмір і зв`язок із діями відповідача (а.с. 78).
На підставі ч. 13 ст. 171 КАС України, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.04.2026 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліку шляхом подання до суду обґрунтування розрахунку суми моральної шкоди, що заявлена до стягнення (35 000,00 євро) та зазначення і надання доказів на підтвердження заявленого розміру відшкодування моральної шкоди, зокрема, на підтвердження факту заподіяння моральних страждань або втрат немайнового характеру (а.с. 81-82).
В подальшому, через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача за вх. №10819/26, в якій ОСОБА_1 заявив відвід судді Кафарського В.В., яку заявник мотивував тим, що не розуміє ухвалу суду від 10.04.2026, а також просив роз`яснити згадану ухвалу суду від 10.04.2026 (а.с. 84-86).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 передано адміністративну справу №300/8207/25 для вирішення питання про відвід судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу і визначається в порядку, встановленому частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 87-88).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.04.2026 задоволено заяву судді Панікара І.В. про самовідвід та відведено суддю Панікара І.В. від розгляду заяви про відвід судді Кафарського В.В. в адміністративній справі №300/8207/25 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії. Передано адміністративну справу №300/8207/25 для її розгляду іншим суддею, визначеному в порядку, встановленому частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.04.2026 у задоволенні заяви про відвід судді Кафарського В.В. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено (а.с. 95-96).

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали
Згідно з ч. 3 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.
Верховним Судом у постанові від 13 вересня 2019 року у справі №816/1512/15 зазначено, що роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Зокрема, це стосується недотримання вимоги ясності, визначеності судового рішення, яка означає, що судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час виконання рішення. Підставою для подання заяви про роз`яснення рішення, є його незрозумілість.
Таким чином, у заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у рішенні є незрозумілим, в чому полягає неясність рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.
Верховний Суд у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 22а-11177/08 також вказав, що фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому, суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в постановлене рішення.
Системне тлумачення вищевказаних положень процесуального закону дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні відповідної неясності і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.
Подібні висновки також були неодноразово висловлені Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 13 липня 2016 року у справі № №21-6440іп15, від 12 липня 2017 року у справі № 802/1028/13-а, а також у постановах Верховного Суду від 26 січня 2018 року у справі №138/815/17, від 16 липня 2020 року у справі №619/3407/16-а, від 30 грудня 2020 року у справі №766/9580/17, від 26 травня 2022 року у справі №620/1269/20.
Як роз`яснив Пленум Вищого адміністративного суду України у постанові Про судове рішення в адміністративній справі № 7 від 20.05.2013, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду (пункт 19).
Таким чином роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.
Проаналізувавши ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.04.2026 про залишення позову без руху у взаємозв`язку з мотивами поданої відповідачем заяви про її роз`яснення, колегія суддів доходить висновку, що доводи позивача не стосуються питання незрозумілості/нечіткості вказаного судового рішення. 
При цьому апеляційний суд зазначає, що ухвала Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.04.2026 про залишення позову без руху є чіткою та зрозумілою за змістом, не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо його розуміння та не припускає кілька варіантів тлумачення. 
У вказаній ухвалі судом приведені норми законодавства, якими суд першої інстанції мотивував свої висновки суд при постановленні такої ухвали. Окрім того судом першої інстанції чітко зазначено на виявлені недоліки позовної заяви з посиланням на норми КАС України, якими передбачено певні вимоги до позовної заяви, так і чітко визначено, яким шляхом такі недоліки можуть бути усунуті.
Зокрема судом у резолютивній частині вказано про надання десятиденного строку з дня вручення (отримання) копії ухвали для усунення позивачем недоліку шляхом подання до суду: обґрунтування розрахунку суми моральної шкоди, що заявлена до стягнення (35 000,00 євро) та зазначення і надання доказів на підтвердження заявленого розміру відшкодування моральної шкоди, зокрема, на підтвердження факту заподіяння моральних страждань або втрат немайнового характеру.
Як наслідок доводами апеляційної скарги не наведено обставин, які можуть бути підставою для роз`яснення судового рішення в порядку статті 254 КАС України.
Оцінюючи твердження скаржника про те, що відмова у роз`ясненні судового рішення становить обмеження та порушення його права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 55 Конституції України, судова колегія вважає їх помилковими та такими, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права.
Як було зазначено судом вище зміст частини 1 статті 254 КАС України, свідчить, що роз`яснення судового рішення є механізмом усунення логічних суперечностей, граматичних чи текстуальних неясностей, які об`єктивно заважають правильному сприйняттю або практичному виконанню резолютивної частини рішення. Потреба в роз`ясненні виникає виключно тоді, коли судове рішення є нечітким, двозначним або сформульованим у такий спосіб, що дозволяє декілька варіантів тлумачення його суті.
Суд апеляційної інстанції під час дослідження матеріалів справи встановив, текст оскаржуваного судового акта повністю відповідає вимогам процесуального закону, є логічним, послідовним та зрозумілим. У судовому рішенні чітко викладено обставини справи, мотиви суду та процесуальні наслідки для сторін, а отже, воно не містить жодних двозначностей чи темних місць, які потребували б додаткового тлумачення судом у порядку статті 254 КАС України.
Обґрунтовуючи подану заяву, позивач висловлював незгоду з діями головуючого судді та наголошував на необхідності заявлення відводів складу суду.
Колегія суддів зазначає, що засади та порядок заявлення відводів судді чітко врегульовані статтями 36, 39, 40 КАС України та є самостійним процесуальним інструментом захисту прав сторони. Інститут роз`яснення судового рішення (ст. 254 КАСУ) має абсолютно інше цільове призначення і не може використовуватися учасниками справи як альтернативний спосіб вирішення питань відводу суддів, висловлення незгоди з судовим рішенням або ініціювання повторної дискусії щодо суті спору.
Право на доступ до суду (право на суд) не є абсолютним і за своєю природою підлягає державному регулюванню та встановленню легітимних процесуальних обмежень.
Наявність чітких законодавчих умов щодо застосування тих чи інших процесуальних дій спрямована на дотримання принципу правової визначеності та належного адміністрування правосуддя.
З огляду на викладене, відмова суду першої інстанції у роз`ясненні судового рішення у зв`язку з його повною чіткістю та очевидною безпідставністю заяви позивача є законним процесуальним кроком. Оскільки позивач не був позбавлений права ініціювати відвід у порядку та спосіб, передбачений спеціальними нормами КАС України, оскаржувана ухвала суду першої інстанції про відмову в роз`ясненні не створює штучних перешкод для захисту його прав та не обмежує його гарантованого права на доступ до суду.
Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 травня 2026 року у справі № 300/8207/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення. Порядок, строки та підстави подання касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції визначено ст.ст. 328-331 КАС України. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Т. І. Боршовський 	
 	 	С. П. Нос