Справа №588/1898/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Лебедь О. В.	
Номер провадження 33/816/822/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участю секретаря судового засідання – Кравченко Д.І. та захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Сидоренка О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми в режимі відео конференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Сидоренка О.А. на постанову Тростянецького районного суду Сумської області від 24 листопада 2025 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 24.11.2025 водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік за те, що він 16.10.2025 о 10 год. 12 хв. у м. Тростянець по вул. 93 Бригади, 80 керував транспортним засобом ВАЗ 2115, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння зіниць, хитка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер» та в медичному закладі КНП Тростянецькій міській лікарні Тростянецької міської ради — відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності — адвокат Сидоренко О.А. — подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та винести нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а лише зазначив, що йому потрібен час для здачі біоматеріалу. Однак зазначене було проігноровано працівниками поліції та складено протокол за порушення п. 2.5 ПДР якого фактично не було.
Зазначав, що, як вбачається з відео, наданого з нагрудних камер працівників патрульної поліції, співробітники поліції не проводили жодних дій, спрямованих на встановлення ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , а формально їх зазначили як привід для початку справи, відразу висунули вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння. З відео видно, що ОСОБА_1 поводиться повністю відповідно до обстановки, спокійно та розбірливо говорить, очі реагують адекватно. Тобто, в наявності не було причин для направлення ОСОБА_1 на проходження огляду.
Вказував, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 процедуру проходження огляду, можливість проходження огляду в закладі охорони здоров`я, наслідки відмови від проходження огляду, що є грубим порушенням Інструкції №1452/73.
Зазначав, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять передбачених законом підстав для такої зупинки. Обставини, визначені законом, які давали поліцейському право вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, були відсутні. В матеріалах справи відсутні будь-які постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР.
Стверджував, що в протоколі не зазначено інформації щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів адміністративного провадження.
Звертав увагу, що його клієнт є професійним водієм, для якого керування транспортними засобами — не просто трудова функція, а єдине та основне джерело доходу. Він тривалий час працює водієм сільськогосподарської техніки, у тому числі комбайнів та вантажних автомобілів, що потребує високого рівня відповідальності, спеціальних навичок та постійної практики. Позбавлення права керування у даному випадку фактично означатиме позбавлення можливості працювати і забезпечувати свою родину, що створить для нього надмірні та непропорційні наслідки. Крім того, мій клієнт є батьком багатодітної сім`ї, і на його утриманні перебувають малолітні діти, які потребують стабільного доходу, належного догляду та постійної фінансової підтримки. 
Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Сидоренка О.А., який підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі, апеляційний суд, перевіривши матеріали даної справи, відеофайли та доводи апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
На думку апеляційного суду, розглядаючи дану справу про адміністративне правопорушення, суддя суду першої інстанції правильно встановив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Так, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №484819 від 16.10.2025, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП;
- рапортом інспектора відділення поліції №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області поліцейського Мироненка О.О. від 16.10.2025, з якого вбачається, що під час патрулювання було зупинено транспортний засіб ВАЗ 2115, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Направлений для огляду на стан сп`яніння до медичного закладу. 
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.10.2025, згідно якого огляд не проводився; 
- довідкою інспектора СРПП ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області Мироненко О.;
- відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме як 16.10.2025 близько 10 год 12 хв працівниками поліції був зупинений автомобіль ВАЗ 2115 під керуванням ОСОБА_1 . Причиною зупинки стала технічна несправність транспортного засобу, а саме відсутність лівого бокового дзеркала. У ході спілкування з водієм працівники поліції виявили в нього ознаки алкогольного сп`яніння, про що його було повідомлено.
Відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція), водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу або проїхати до медичного закладу. Водій виявив згоду пройти медичний огляд у лікарні, куди й був доставлений працівниками поліції.
Однак, перебуваючи у медичному закладі, водій відмовився від тестування за допомогою газоаналізатора "Drager", наполягаючи на дослідженні біологічного середовища. Проте, після повторних пропозицій лікаря-нарколога пройти огляд будь-яким із передбачених способів (газоаналізатор, здача сечі чи крові), ОСОБА_1 своїми діями ухилився від виконання процедури, що було зафіксовано лікарем як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.
Враховуючи викладене, працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.
Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у поза розумний сумнів.
Суд критично оцінює та відхиляє доводи захисника про те, що водій не відмовлявся від проходження огляду, а лише просив надати йому час для здачі біоматеріалу, з огляду на таке.
Відповідно до положень Розділу ІІІ Інструкції, у закладах охорони здоров`я для визначення стану сп`яніння використовуються технічні засоби, дозволені МОЗ, а також проводяться лабораторні дослідження біологічного середовища. При цьому, вибір конкретного затвердженого методу дослідження або їх сукупності в межах процедури визначається лікарем-наркологом, який проводить огляд, відповідно до наявних медичних показань та технічних можливостей закладу.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з відеозапису, ОСОБА_1 , прибувши до медичного закладу, категорично відмовився від проходження огляду за допомогою газоаналізатора «Drager». Водночас на неодноразові та послідовні пропозиції лікаря-нарколога пройти огляд іншим способом, зокрема, шляхом негайного надання зразків біологічного середовища, ОСОБА_1 реальних дій, спрямованих на проходження дослідження, не вчинив, натомість висував вимоги щодо надання йому додаткового часу.
Невизначена за часом бездіяльність водія та тривале зволікання під приводом «потреби у додатковому часі» об`єктивно свідчать про відсутність у особи реального наміру пройти огляд.
З огляду на це, дії ОСОБА_1 були обґрунтовано та правомірно розцінені лікарем-наркологом як ухилення від проходження огляду, що відповідно до вимог чинного законодавства прирівнюється до відмови від його проходження та фіксується у встановленому порядку.
Враховуючи, що ухилення водія від огляду відбулося безпосередньо в закладі охорони здоров`я в присутності медичного працівника, у працівників поліції були всі законні підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України.
Доводи захисника про те, що працівники поліції не вчиняли дій, спрямованих на встановлення ознак сп`яніння, а лише формально зазначили їх у процесуальних документах як привід для висунення вимоги про проходження огляду, суд вважає безпідставними та відхиляє, виходячи з такого. 
ОСОБА_1 , як учасник дорожнього руху повинен, неухильно виконувати Правила дорожнього руху України (п. 1.3).
Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проведення огляду на стан стягнення визначений ст. 266 КУпАП та Інструкцією. Відповідно до пунктів 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Чинне законодавство України, зокрема КУпАП та Інструкція, не зобов`язує поліцейського здійснювати додаткові дії для встановлення наявності цих ознак перед висуненням вимоги про огляд. Сама наявність ознак, зафіксована поліцейським у направленні на огляд та протоколі, є достатньою і законною підставою для висунення вимоги пройти огляд за допомогою спеціальних технічних засобів або у медичному закладі.
Тобто, з вказаних норм вбачається, що водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, в разі наявності у співробітників патрульної служби обґрунтованої підозри перебування водія в стані сп`яніння, за наявності в нього перелічених в розділі І Інструкції характерних ознак. 
Однак, зібраними по справі доказами встановлено, що на вимогу співробітників поліції, у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, останній відмовився від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим допустив порушення п. 2.5 ПДР України.
Тому, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Доводи захисника про те, що працівники поліції не роз`яснили водію процедуру проходження огляду на стан сп`яніння, можливість його проведення в закладі охорони здоров`я та наслідки відмови, що нібито становить грубе порушення Інструкції № 1452/735, з огляду на таке, на переконання суду є необґрунтованими, оскільки як вбачається з дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер (бодікамів) працівників патрульної поліції, інспектори у чіткій, зрозумілій та доступній формі запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки, або ж проїхати для цього до медичного закладу.
Факт того, що ОСОБА_1 повністю розумів суть пропозиції та свої процесуальні права, підтверджується його послідовною та усвідомленою поведінкою: водій скористався передбаченим законом правом і висловив добровільну згоду пройти огляд саме в закладі охорони здоров`я, після чого в супроводі поліцейських прибув до лікарні. Таким чином, твердження захисту про те, що водію не було роз`яснено можливість проходження огляду в медичному закладі, повністю спростовується матеріалами справи, адже цей огляд і мав відбутися саме в лікарні за згодою самого водія.
Щодо доводів про нероз`яснення наслідків відмови від проходження огляду, суд зазначає, що з матеріалів справи та переглянутого відеозапису вбачається, що після того, як ОСОБА_1 у кабінеті лікаря-нарколога тривалий час зволікав, висував власні умови щодо процедури та фактично ухилявся від виконання законних вимог медичного працівника, працівники працівники поліції чітко та зрозуміло попередили його, що такі дії розцінюються як відмова від проходження огляду, і у зв`язку з цим щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП.
.За таких обставин, дії працівників поліції повністю відповідали вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, а процесуальні права водія порушені не були. 
Щодо доводів захисника про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять передбачених законом підстав для зупинки, які надавали поліцейському право вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, то апеляційний суд їх відхиляє, оскільки з відеозапису вбачається, що підставою для зупинки стала технічна несправність транспортного засобу, а саме відсутність лівого бокового дзеркала. 
Також апеляційний суд звертає увагу на те, що питання поважності чи неповажності причин зупинки транспортного засобу не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Разом з тим, суд наголошує, що правовий аналіз складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказує на те, що об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, охорона життя та здоров`я громадян. Суб`єктивною стороною є вина у формі умислу, а об`єктивною стороною - безпосередньо сам факт керування транспортним засобом у стані сп`яніння.
З огляду на це, питання правомірності чи неправомірності безпосередньої зупинки транспортного засобу працівниками поліції не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з фактом вчинення водієм правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта про те, що в протоколі не зазначено інформації щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів адміністративного провадження, суд відхиляє як безпідставні, оскільки наявність чи відсутність у протоколі відмітки про реалізацію поліцейським такого превентивного заходу, як відсторонення від керування чи передача транспортного засобу тверезому водію, жодним чином не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП і не спростовує самого факту вчинення правопорушення.
Щодо доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 є професійним водієм сільськогосподарської техніки та батьком багатодітної родини, а тому позбавлення права керування у даному випадку фактично означатиме позбавлення можливості працювати і забезпечувати свою родину, що створить для нього надмірні та непропорційні наслідки, апеляційний суд зазначає наступне.
Так, відповідно до ч.2 ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Між тим, за змістом частини 1 статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Із аналізу вищевказаної норми закону вбачається, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не є альтернативною, а передбачає адміністративне стягнення у вигляді штрафу, поєднаного із позбавленням права керування транспортними засобами.
При цьому в цьому випадку загальні засади призначення адміністративного стягнення, визначені ч. 1 ст.33 КУпАП не наділяє суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки передбачено накладення стягнення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Тобто у цій справі, з огляду на встановлену законодавством безальтернативну санкцію за ч.1 ст. 130 КУпАП, ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.
При цьому, дана категорія правопорушень вчиняється водіями тільки навмисно, вчинене відносять до грубого порушення, а водій не може не розуміти загрози для оточуючих внаслідок власної поведінки, зокрема і для осіб, яким надає допомогу з огляду на свої службові обов`язки.
У даному випадку, з огляду на положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права, апеляційний суд також вважає за потрібне звернути увагу на наступне рішення.
Так, по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно можуть завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік не лише відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП України, а й вимогам ст.ст. 33, 34 КУпАП України щодо загальних правил накладення стягнення, а також є співмірним скоєному адміністративному правопорушенню.
Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.
Таким чином, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя правильно встановив у діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду не здобуто.
Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої інстанції повно, всебічно, об`єктивно, і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Сидоренка О.А. апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення
Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Тростянецького районного суду Сумської області від 24.11.2025, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Сидоренка О.А. на цю постанову – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.