Суддя Паляничко Д. Г. 
Справа № 644/6079/25 
Провадження № 2/644/5034/26 
20.08.2026

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
20 серпня 2026 року        м. Харків

 
Індустріальний районний суд м. Харкова у складі: 
 
головуючої судді - Паляничко Д.Г., 
 
за участю секретаря судового засідання - Кандиби О.О.,
 
представника позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» - Сокири В.В.,
 
представника відповідача ОСОБА_1 - Наконечної Д.О., 
 
одноособово, розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у залі судових засідань № 4 приміщення Індустріального районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літ. А, оф. 10, ЄДРПОУ 43541163) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
1.Стислий виклад:
 
1.1. позиції позивача
 
07 липня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі за текстом - ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»/позивач), в особі представника Тараненка Артема Ігоровича, який діє на підставі довіреності № б/н від 05.06.2025, через систему «Електронний суд», звернулось до Індустріального районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі за текстом - ОСОБА_1 /відповідач), предметом якої є: стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 833746685 від 13.04.2021 у сумі 33 791 грн 50 коп.
В обґрунтування позову ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» зазначено, що 13.04.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 833746685 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, на підставі якого Первісний кредитор перерахував ОСОБА_1 , шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у сумі 9 500,00 грн на банківську карту № НОМЕР_2 , яку відповідач вказав у заявці при укладенні кредитного договору. 
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали договір факторингу № 28/1118-01. Право вимоги за кредитним договором № 833746685 від 13.04.2021, де позикодавцем є ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 15.06.2021, відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги № 135. Підписанням даного реєстру сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників у повному обсязі.
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача.
04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 833746685 від 13.04.2021.
Відповідно до Реєстру Боржників № б/н за Договором факторингу № 04/06/25-Ю У від 04.06.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 33 791,50 грн, що підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 04/06/25-Ю У від 04.06.2025. 
Враховуючи зазначене, позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором № 833746685 від 13.04.2021, яка становить 33 791,50 грн, з яких: 9 500,00 грн - заборгованість по кредиту; 24 291,50 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Також, позивач просить суд покласти судові витрати по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу на відповідача за попереднім розрахунком сума яких становить 9 422,40 грн. 
У відповіді на відзив на позов, яка нідійшла на адресу Індустріального районного суду м. Харкова 01.07.2026 через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «Юніт Капітал» - Кукси К.О., яка діє на підставі довіреності від 06.03.2026, вбачається, що відповідно до п. 4.1 Кредитного договору прямо передбачено, що невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що були надані Позичальнику до укладення Договору. Цим же пунктом визначено, що, уклавши Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua. Окрім того, відповідно до п. 4.13 Кредитного договору Позичальник окремо підтвердив, що до укладення Договору отримав від Кредитодавця всю інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема інформацію, передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», включаючи інформацію, що міститься у Паспорті споживчого кредиту та Правилах. Таким чином, відповідач при укладенні договору не лише формально приєднався до умов договору, а й прямо підтвердив факт ознайомлення з Правилами, їх змістом та прийняття всіх умов, що у них містяться. Факт укладення Кредитного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором свідчить про завершення процедури акцепту усіх його складових частин, включаючи Правила та Паспорт споживчого кредиту. Відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів того, що на момент укладення договору Правила не містили умов щодо пролонгації або що йому було надано іншу редакцію Правил. Натомість надані позивачем документи підтверджують, що на момент отримання відповідачем кредитних коштів Кредитний договір та Правила, які є його невід`ємною частиною, містили умови щодо продовження строку користування кредитом (пролонгації), порядок її застосування та відповідні правові наслідки.
Щодо нарахування відсотків за кредитним договором, представник позивача зауважила, що відповідно до п. 1.4.1. виключно на період строку визначеного в п. 1.2 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в сумі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; Нарахування відсотків здійснюється за такою формулою: 9 500,00 грн. (сума виданого кредиту)* 30 (строк Кредиту)*1,7 (процентна ставка)/100= 4845,00 (сума нарахованих відсотків за користування кредитом строком 30 днів) 4845,00 /30=161,50 (сума за один день користування кредитом), що здійснювалось за період 13.04.2021 -13.05.2021 (що підтверджується розрахунком підготовленим ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога»). Згідно з п. 1.7.2. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. 9 500,00 (сума виданого кредиту)* 2,30 (процентна ставка)/100= 218,50 грн. . (сума за один день користування кредитом після закінчення Дисконтного періоду), що здійснювалось за період 14.05.2021 -10.08.2021 (що підтверджується розрахунком підготовленим ТОВ «Таліон Плюс»). Під час укладення договору Відповідач ознайомився з його текстом та змістом в цілому, паспортом споживчого кредиту, зміст договору жодним чином не порушує його законних прав та інтересів, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловила та з ними погодилась, про що свідчать її підписи та згода обробку персональних даних та доступ до кредитної історії. Відповідно до статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» Відповідач має право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Проте, Відповідач не відмовлявся від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликав, не звертався за додатковим роз`ясненням положень договору, тобто не скористалася цим своїм правом. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсними не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України, є правомірним і повинен виконуватися належним чином, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору. 
Представник позивача зауважила, що відповідачем у відзиві на позовну заяву НЕ оспорюється факт укладання кредитного договору № 833746685 від 13.04.2021. Уклавши Договір, Позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Договору та Правил, які є невід`ємною частиною до нього. Відповідач отримав екземпляр Договору на власну електронну пошту, а також має вільний доступ до умов Договору на Сайті Первісного кредитора
У відповіді на відзив представник звернув увагу суду, що відповідно до п.п. 140-141 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі 910/4518/16: Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема, навів висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в пункті 123 постанови від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, про те, що з огляду на умови кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів. Отже, за умовами кредитного договору та обставинами справи існувало два періоди нарахування процентів: 1. За користування кредитними коштами згідно з ст. 1048 ЦК України визначеному договором. 2. За користуванням кредитними коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України і, за весь час прострочення. Також слід наголосити на тому, що Позивач у свої позовній заяві користувався безпосередньо статтею 625 ЦК України, сторони в кредитному договорі узгодили, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України
Щодо строків позовної давності, позивачем зазначено, що строк позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, відповідно до ст. 261 ЦК України. Тобто, відлік початку позовної давності починається саме 13.05.2021. З огляду на вищезазначене, строк позовної давності закінчується 13.05.2024. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Оскільки законодавець зупинив перебіг позовної давності під час дії воєнного, надзвичайного стану, позивач дотримався її строків та реалізує своє беззаперечне право на справедливий суд відповідно до Конституції України. Відповідно до пункт 19 Закону України Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності втратив чинність 04.09.2025, тобто відлік часу позовної давності відновився саме з 04.09.2025, а позовна заява подана до суду 05.07.2025, що свідчить про не пропущення строків позовної давності з наведених вище підстав.
1.2.заперечень відповідача
30.06.2026 від представника ОСОБА_1 - адвоката Наконечної Д.І., яка діє в інтересах відповідача на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 25.03.2026 № 017/02.5/3344, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що 13.04.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір №833746685, умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 9500,00 грн. строком на 30 днів із фіксованою процентною ставкою у розмірі 1.70 % яка може бути змінена за згодою сторін та які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту . Тобто, дата надання позики з 13.04.2021 по 12.05.2021 року - дата повернення позики (останній день).Таким чином, строк кредитування сплив 12.05.2021 року.
Адвокат зауважила, що позивачем не надано підтверджень, що саме надані фінансовою установою Правила надання грошових коштів у позику були надані при укладенні договору позичальнику та який ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору. Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації по кредиту. До того ж, позивачем не надано доказів звернення позичальника за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб, чи то визначений Договором, чи законом. Тому, у позикодавця виникло право нарахування процентів за Договором тільки у межах строку його дії - до 12.05.2021 року.
Отже, враховуючи наведене, підстави для нарахування та сплати відсотків з 13.05.2021 року -відсутні. Таким чином, розрахувати відсотки необхідно в межах строку дії договору, тобто за 30 днів, починаючи з 13.04.2021 по 12.05.2021 року. Так: Позивачем визначено розмір відсотків в сумі 24291,50 грн., сума кредиту- 9500,00 грн., строк кредитування визначено тривалістю 30 днів, відсоткова ставка складає 1,70% в день, отже розмір відсотків за строк кредитування складає 4845.00 грн. (9500 грн*1.70%/100%=161.50 грн*30(днів)=4845.00 грн.), а не заявлене 24291.50 грн. Враховуючи наведене, є очевидним, що понадстрокове нарахування відсотків в розмірі 19446 5 грн (24291.50 грн. - 4845.00 грн.) та вимога їх стягнення є протиправним
Також представник відповідача наголосила, що оскільки позику надано з 13.04.2021 по 12.05.2021 року- дата повернення позики (останній день). Таким чином, саме 13.04.2021 року позикодавець дізнався про порушене право.
Водночас, з вказаними позовними вимогами позивач звертається до суду 07.07.2025 р., тобто після спливу 3 років, коли позикодавець довідався про порушення свого права та особу, яка його порушила. Таким чином, звернення 07.07.2025 р. Позивача із позовом до ОСОБА_1 , здійснено із пропущенням строків позовної давності, що відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у позові.
З матеріалів справи слідує, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження поважності пропущення процесуального строку звернення до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а посилання на коронавірусну інфекцію та дію воєнного стану є формальними та явним проявом зловживання процесуальними правами
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу позивачу, представник відповідача зазначила, що враховуючи предмет позову та незначну складність справи, час, витрачений адвокатом для надання послуг та обсяг таких, вважає, що сума 7000,00 грн. не є співмірною, окрім того, докази про оплату наданої адвокатом правової допомоги не були надані. А тому вважаю, що позовні вимоги ТОВ «Юніт капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики заявлені поза межами строку позовної давності більш того, є безпідставними, необґрунтованими в частині, але не виключно, нарахування відсотків за позикою, відповідно такими, що не підлягають задоволенню.
2. заяви, клопотання
Представник ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» - адвокат Тараненко Артем Ігорович, який діє на підставі довіреності № б/н від 29.05.2025, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за відсутності представника позивача та зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
14.08.2025 за вх. № 28115/25 на адресу Індустріального районного суду м. Харкова надійшов лист від АТ КБ «ПриватБанк» про отримання запиту про надання інформації.
14 серпня 2025 року за вх. № 28109/25 на адресу Індустріального районного суду м. Харкова надійшов лист від АТ КБ «ПриватБанк» з витребуваною судом інформацією.
28.08.2025 на адресу суду повторно надійшов лист від АТ КБ «ПриватБанк» з витребуваною судом інформацією. 
26.03.2026 від представника ОСОБА_1 - адвоката Наконечної Д.І., яка діє в інтересах відповідача на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 25.03.2026 № 017/02.5/3344, надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи у зв`язку з вступом представника та надання доступу до електронної справи.
25.05.2026 від представника ОСОБА_1 - адвоката Наконечної Д.І. надійшла заява про участь у судовому засіданні на 15.06.2026 в режимі відеоконференції поза межами суду.
11.06.2026 від представника ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» - Сокири В.В. надійшла заява про участь у судовому засіданні на 15.06.2026 в режимі відеоконференції поза межами суду.
30.06.2026 від представника ОСОБА_1 - адвоката Наконечної Д.І., яка діє в інтересах відповідача на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 25.03.2026 № 017/02.5/3344, надійшов відзив на позовну заяву ТОВ «Юніт Капітал».
01.07.2026 від представника ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» - Сокири В.В. надійшла відповідь на відзив на позов. 
09.07.2026 від представника ОСОБА_1 - адвоката Наконечної Д.І. надійшла заява від 08.07.2026 про участь у судовому засіданні на 14.07.2026 в режимі відеоконференції поза межами суду.
10.08.2026 від представника ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» - Сокири В.В. надійшла заява від 07.08.2026 про участь у судовому засіданні на 11.08.2026 в режимі відеоконференції поза межами суду.
10.08.2026 від представника ОСОБА_1 - адвоката Наконечної Д.І. надійшла заява від 08.08.2026 про участь у судовому засіданні на 11.08.2026 в режимі відеоконференції поза межами суду.
18.08.2026 від представника ОСОБА_1 - адвоката Наконечної Д.І. надійшла заява від 18.08.2026 про участь у судовому засіданні на 20.08.2026 в режимі відеоконференції поза межами суду.
3.інші процесуальні дії у справі 
Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 07.07.2025 справа № 644/6079/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г.
На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 09.07.2025 судом сформовано засобами «Електронний суд» відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру № 1555327, згідно з якою місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 09.07.2025 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі № 644/6079/25 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та витребувано докази в АТ КБ «ПриватБанк». 
Ухвалами Індустріального районного суду м. Харкова від 15.06.2026 задоволення клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Наконечної Д.І. та представника ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» - Сокири В.В. про участь у судовому засіданні на 15.06.2026 в режимі відеоконференції поза межами суду.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 15.06.2026 скасоване заочне рішення від 13.10.2025 у цивільній справі №644/6079/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за договором позики №833746685 від 13.04.2021 року в розмірі 33 791 (тридцять три тисячі сімсот дев`яносто одна) грн 50 коп, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалами Індустріального районного суду м. Харкова від 11.08.2026 задоволено клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Наконечної Д.І. та представника ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» - Сокрири В.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду.
Представник позивача - Сокира Вікторія Вікторівна у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити позов ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, не прибув до суду без поважних причин.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Наконечна Дарія Олексіївна підтримала наданий до суду відзив на позовну заяву та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». 
4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, мотиви їх відхилення та врахування, мотивована оцінка суду аргументів сторін, порушені чи оспорені права, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Вирішуючи спір, суд установив, що між сторонами виникли суспільні відносини в сфері споживчого кредитування, що виникають між економічними суб`єктами у зв`язку з переданням один одному в тимчасове користування вільних коштів на засадах зворотності, платності та добровільності. 
Суд установив, що 13.04.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали договір № 833746685 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, згідно умов якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 9 500,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV7W35A, зокрема, 13.04.2021 15:12:17 відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. 
Одноразовий персональний ідентифікатор № MNV7W35A направлено позичальнику 13.04.2021 15:09:20 на номер мобільного телефону НОМЕР_3 , який вказаний ним в заявці на отримання грошових коштів, одноразовий персональний ідентифікатор № MNV7W35A було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 13.04.2021 15:12:17, після чого відповідачем було підписано договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а Товариством було перераховано грошові кошти в сумі 9 500,00 грн на банківську карту, що належить відповідачу, що в свою чергу слугує доказом того, що відповідач прийняв пропозицію ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», про що свідчить довідка щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.
Окрім того, ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору № 833746685 від 13.04.2021, відповідно до умов якого, тип кредиту - фінансовий кредит; сума/ліміт кредиту - 9 500,00 грн; строк кредитування до 30 днів (з можливістю продовження строку); мета отримання кредиту - на споживчі цілі; тип процентної ставки - фіксована; загальні витрати за кредитом 4 845,00 грн; орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк кредитування кредитом 14 345,00 грн; реальна річна процентна ставка, відсотків річних 620,50%.
На виконання умов вказаного договору 13.04.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було перераховано грошові кошти в сумі 9 500,00 грн ОСОБА_1 на банківську карту № НОМЕР_4 , що підтверджується платіжним дорученням № ef84ff2f-c9aa-4783-b03b-ab407de71431 від 13.04.2021 та довідкою.
Зазначене вище підтверджується інформаційним листом АТ КБ «ПриватБанк» та випискою з рахунку АТ КБ «ПриватБанк» за яким банком емітовано платіжну картку № НОМЕР_5 , наданих на виконання ухвали Індустріального районного суду м. Харкова від 09.07.2025, згідно якими на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_6 , на яку 13.04.2021 зарахувано кошти у сумі 9 500,00 грн. 
Також, отримання кредитних коштів підтверджується заявкою на отримання грошових коштів в кредит від 13.04.2021, у якій зазначені персональні дані ОСОБА_1 сума кредиту та строк, також номер картки на яку перераховані кошти. 
Розрахунки заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», з яких вбачається, що нарахування відсотків здійснювалося з 13.04.2021 по 14.06.2021, та станом на 15.06.2021 заборгованість ОСОБА_1 становила 21 337,00 грн, з яких: 9500,00 грн тіло кредиту; 12 055,50 грн нараховані проценти.
З розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс», вбачається, що станом на 31.08.2021 заборгованість ОСОБА_1 становила 33 791,50 грн, з яких: 9500,00 грн тіло кредиту та 24 291,50 грн нараховані відсотки.
 
Щодо переходу права вимоги за кредитним договором до ТОВ «Таліон Плюс»
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умвах, визначених цим Договором. Строк дії якого закінчується 28.11.2019 .
28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 
31.12.2020 між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 
31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020. 
31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020. 
31.12.2023 між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024. 
З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. 
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 138 від 15.06.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 , ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 21 555,50 грн. Таким чином, договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2024. 
Відповідно, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Тобто, право вимоги за кредитним № 833746685 від 13.04.2021 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 15.06.2021, відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги № 138. 
Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. 
Суд установив, що реєстр прав вимог №138 від 15.06.2021 підписаний вже після укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 - 13.04.2021. 
Щодо переходу права вимоги за кредитним договором до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»
05.08.2021 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021.
Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору. 
03.08.2021 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено додаткову угоду № 2, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022, при цьому умови договору залишилися без змін.
30.12.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено додаткову угоду № 3, яка продовжила строк дії договору до 30.12.2022. 
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2021 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 33 791,50 грн. Відповідно до п.п. 5.3.3 договору факторингу ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб.
Щодо переходу права вимоги за кредитним договором до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»
04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 833746685 від 13.04.2021.
За цим договором ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступити ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. 
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників. 
Відповідно до п.1.2. перехід від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно, після чого ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» стає кредитором по відношенню до боржників щодо заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. 
Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 33 791,50 грн, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 та платіжною інструкцією № 483 від 25.06.2025, яка свідчить про виконання Фактором своїх обов`язків за вищевказаним Договором факторингу.
Враховуючи зазначене вище, позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором № 833746685 від 13.04.2021, яка становить 33 791,50 грн та складається з: 9 500,00 грн - тіло кредиту; 24 291,50 грн - заборгованість за простроченими відсотками, що підтверджується випискою з особового рахунку за кредитним договором № 833746685 ОСОБА_1 за період з 04.06.2025 по 25.06.2025.
Суд наголошує, що ОСОБА_1 не надано доказів на спростування вище наведеної інформації та обставин, не надано доказів на підтвердження факту повного виконання умов договору і повернення кредиту, тому суд дійшов висновку, що право ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» невиконанням у повному обсязі зобов`язання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню.
5.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
 
Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Встановленим судом фактам відповідають правовідносини у сфері споживчого кредитування, що регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі за текстом - ЦК України), Законом України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VIII, Законом України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII, Законом України «Про електронний цифровий підпис», Законом України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» від 05.10.2017 № 2155-VIII тощо. 
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Одним із видів договорів є договір приєднання, яким, відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим, Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг Банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За ч. 1, 2 ст. 641 ЦК України вбачається, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.
Згідно з положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 644 ЦК України якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Так, за договором кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 ЦК України).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постановах від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Кредитний договір укладається в письмовій формі (ст.1055 ЦК України).
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530 ЦК України регламентує, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст. 599 ЦПК України).
Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Пунктами 1-1, 2, 10, 11 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом; споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит - (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно з ч.1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч.1 ст.14 Закону України «Про споживче кредитування»).
Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пунктом 5 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем (п.7 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Інформування потенційних покупців (замовників, споживачів) щодо товарів, робіт, послуг здійснюється відповідно до вимог Закону України «Про рекламу» та може здійснюватися шляхом надсилання комерційних електронних повідомлень (ч.1 ст.10 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Термін «електронний підпис» вживається у значенні, наведеному в Законі України «Про електронний цифровий підпис» (ч.2 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку, визначеному законом або договором (ч.1 ст.17 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про електронну комерцію», вирішення спорів між учасниками відносин у сфері електронної комерції здійснюється в порядку, визначеному законодавством.
За приписами пунктів 1, 10, 11, 14, 15 ст.1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» автентифікація - електронна процедура, яка дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-комунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних; електронна довірча послуга - послуга, яка надається для забезпечення електронної взаємодії двох або більше суб`єктів, які довіряють надавачу електронних довірчих послуг щодо надання такої послуги; електронна ідентифікація - процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи; електронна послуга - будь-яка послуга, що надається через інформаційно-комунікаційну систему; електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.
Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.2 ст.517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.1, 2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ч. 1, 2, 3 ст.89 ЦПК України).
6.Висновки суду.
 
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
 
Суд бере до уваги, що позивачем доведено факт укладення між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» правонаступником якого є позивач - ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», та ОСОБА_1 кредитного договору № 833746685 від 13.04.2021 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV7W35A, що не заперечується відповідачем, так само як не заперечується факт підписання ОСОБА_1 кредитного договору № 833746685 від 13.04.2021, паспорту споживчого кредиту та графіку розрахунків, які є складовими частинами кредитного договору, на умови яких ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 3, 627 ЦК України, добровільно погодився та взяв на себе відповідні зобов`язання, що відповідає правовому висновку Верховного Суду у постанові від 02.12.2020 у справі № 284/157/20-ц, який суд застосовує до спірних правовідносин, відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України.
Судом враховано, що згідно з заявкою на отримання грошових коштів в кредит від 13.04.2021, у якій зазначені персональні дані відповідача, судом вбачається, що ОСОБА_1 , звернувся задля отримання кредиту у сумі 9500 грн на строк 30 днів, та зазначено номер картки для перерахування коштів № НОМЕР_4 .
Окрім цього, суд бере до уваги, що позивачем доведено факт надання, а ОСОБА_1 не заперечується факт отримання та користування кредитних коштів у сумі 9 500,00 грн, що підтверджується листом АК КБ «Приват Банк» наданим на виконання ухвали Індустріального районного суду м. Харкова від 09.07.2025, згідно якого на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) банком емітовано платіжну картку № НОМЕР_5 , на яку 13.04.2021 зараховано кошти у сумі 9 500,00 грн, випискою АК КБ «Приват Банк» за договором № б/н за період 13.04.2021 - 18.04.2021 на ім`я ОСОБА_1 , з якої вбачається факт користування відповідачем кредитними коштами, а також платіжним дорученням № ef84ff2f-c9aa-4783-b03b-ab407de71431 від 13.04.2021, з якого установлено, що 13.04.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перераховано грошові кошти в сумі 9 500,00 грн ОСОБА_1 на банківську карту № НОМЕР_4 , що в свою чергу не спростовано та не заперечувалось у відзиві на позов та у судовому засіданні представником відповідача, та в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню, оскільки обставини, які визнаються учасниками справи в заявах по суті справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
 
Судом враховано, що слідує із виписки особового розрахунку ОСОБА_1 , останній з урахуванням встановленого позивачем кредитного ліміту у сумі 9 500,00 гривень, користувався кредитними коштами, шляхом зняття готівки з банкомату та жодного разу не здійснював погашення боргу, що підтверджено у судовому засіданні представником відповідача, унаслідок чого, станом на 25.06.2025, сформувалась заборгованість розмір якої становить 33 791,50 грн, та підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості за кредитним договором №833746685 від 13.04.2021 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» станом на 15.06.2021 у сумі 9500,00 грн за тілом кредиту та 12 055,50 грн за нарахованими відсотками за користування кредитом, а також ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», де заборгованість за тілом кредиту становить 9500,00 грн, а за відсотками 24 291,50 грн станом на 10.08.2023.
 
Суд бере до уваги, що позивачем як правонаступником, не здійснювались жодні нарахування за кредитним договором № 833746685 від 13.04.2021 укладеним між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем. 
 
Доводи представника відповідача, що дата надання позики відповідачу з 13.04.2021 по 12.05.2021 (дата повернення позики (останній день), згідно з умовами кредитного договору, тому строк кредитування сплив 12.05.2021 суд відхиляє з таких підстав.
 
Так, згідно з п.1.2 кредитного договору № 833746685 від 13.04.2021 кредит надається строком на 30 днів від дати отримання до 12.05.2021 (далі - «Дисконтний період»).
 
Пунктом 1.3. кредитного договору № 833746685 від 13.04.2021 встановлено порядок пролонгації строку кредитування, який, зокрема, передбачає вчинення певних дій. 
 
Зокрема, сторони погодили, що встановлений в п. 1.2. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена.
 
Згідно з п.1.4 кредитного договору № 833746685 від 13.04.2021 за користування Кредитом протягом Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: 
 
1.4.1.виключно на період строку визначеного в п. 1.2 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним.
 
З п.п. 1.4.2. договору судом вбачається, що за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті. 
 
За приписами п. 1.4.3. договору № 833746685 від 13.04.2021, у випадку користування Кредитом з боку Позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.3 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. 
 
З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України Сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним Договором, щодо виникнення у Позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання Кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду є факт продовження користування Кредитом понад строк Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.3. цього Договору. 
 
Базова процентна ставка за користування Кредитом не застосовується протягом строку Дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір Базової процентної ставки більший ніж 1,70 процентів від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту Договору.
 
З урахуванням зазначеного, для здійснення першої пролонгації за цим Договором, відповідачу необхідно було сплатити всі нараховані проценти за перші 30 днів Дисконтного періоду, тобто за період 13.04.2021 -13.05.2021, розраховану за формулою 9 500,00 грн (сума виданого кредиту)* 30 (строк Кредиту)*1,7 (процентна ставка)/100 = 4 845,00 (сума нарахованих відсотків за користування кредитом строком 30 днів) 4845,00 /30=161,50 (сума за один день користування кредитом), що становить 4 845,00 грн, які відповідач не сплатив, що підтверджується розрахунком заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», з якого вбачається, що відповідач не здійснював платежів за кредитом, тому умови, передбачені п.п..1.3, 1.4 кредитного договору, не були виконані, а відтак дисконтний період не був продовжений ще на 30 днів.
 
Заразом, згідно з пп.1.6 Основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення Дисконтного періоду, а у разі якщо Позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії Договору на умовах п. 1.7. Договору, основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати визначеної за правилами п.1.7.1. Договору, але в будь-якому разі не пізніше граничного строку дії Договору (закінчення строку його дії чи дати його дострокового розірвання). Також Позичальник має право достроково повернути основну суму Кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти в будь-який час.
 
Суд бере до уваги, що за умовами п. 1.7.1 кредитного договору № 833746685 від 13.04.2021 зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду;
 
За умовами п. 1.7.2. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.
 
Згідно з п. 1.8. договору проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.4 та 1.7.2. Договору, нараховуються за кожен день користування Кредитом починаючи з першого дня надання Кредиту та до дня фактичного повернення суми Кредиту Позичальником.
 
З огляду на вищевказане та у порядку ст.212 Цивільного кодексу України сторони домовилися, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, яка має наслідком продовження строку дії кредиту (продовження загального строку дії Договору) на умовах, передбачених цим п. 1.7.1., 1.7.2., Договору.
 
Відповідно до п.п. 2.2.2. кредитного договору № 833746685 від 13.04.2021 позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на банківський рахунок Кредитодавця, що вказаний в реквізитах Договору, у строки передбачені Договором; у випадку неповної та/або невчасної сплати Кредиту та процентів за користування ним, сплатити також неустойку та інші нарахування, передбачені умовами цього Договору; вчасно повідомляти про зміну своїх даних; виконувати інші обов`язки, передбачені цим Договором; щоденно заходити до Особистого кабінету з метою ознайомлення із, станом поточної заборгованості (за наявності) чи іншою інформацією, яка стосується цього Договору.
 
З наведеного судом вбачається, що сторони у кредитному договорі погодили умови про автопролонгацію, відтак після 12.05.2021 (дата завершення Дисконтного періоду) правовідносини щодо продовження строку кредитування регулюються умовами щодо порядку автопролонгації строку кредиту, які мають бути виконані належним чином відповідно до умов Договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів законодавства, а за їх відсутності відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України). 
 
Суд, також констатує, що відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
 
Отже, станом на дату закінчення строку кредиту, передбаченого п.1.2. Договору (12.05.2021), у відповідача була наявна заборгованість за кредитом, відтак згідно з пп.1.7.1. Договору відбулася автопролонгація строку кредитування за відкладальною умовою, що збільшило строк кредитування. Загальна кількість автопролонгацій за цим Договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду.
 
З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вбачається, що нарахування відсотків здійснювалося з 13.04.2021 по 14.06.2021. Цей період становить 63 календарних дні, а тому нарахування відсотків відбувалося у межах строків, визначених п.1.2. та пп.1.7.1. Договору (Дисконтний період, тривалістю 30 днів, та автопролонгація строку кредитування у межах 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду).
 
Отже, станом на 15.06.2021, тобто на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість відповідача становила 21 337,00 грн, з яких: 9500,00 грн тіло кредиту; 12 055,50 грн нараховані проценти.
 
У п.1.3 Договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», визначено, що право вимоги це всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржника по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому.
 
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
 
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України).
 
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (частина друга статті 1078 ЦК України).
 
Допускається відступлення за договором факторингу наявної вимоги та майбутньої вимоги. При цьому для розмежування прав грошової вимоги, що може відступатися на підставі договору факторингу обрано різні критерії. Зокрема, для: (а) наявної вимоги це строк платежу; (б) майбутньої вимоги це момент виникнення. Різність критеріїв, які покладені у виокремлення видів, створює складнощі у розумінні як наявної, так і майбутньої вимоги; наявна вимога це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (частина перша статті 1078 ЦК України). Втім очевидно, що строк платежу визначає не існування, а тільки можливість здійснення права грошової вимоги. І, звісно, що наявні грошові вимоги не вичерпуються тими, строк платежу яких настав. Оскільки якщо зробити протилежний висновок, то в категорію майбутніх вимог слід віднести будь-які інші права грошової вимоги, навіть ті, які існують у зобов`язанні, але їх здійснення залежить від настання умови чи спливу строку. Саме тому до наявних вимог потрібно віднести й «недозрілі» грошові вимоги. «Недозріла» вимога це різновид наявної вимоги, тобто право грошової вимоги, можливість здійснення якого залежить від настання умови чи спливу строку платежу. Як наслідок наявна та недозріла вимога існують до або в момент укладення договору факторингу; майбутня вимога це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК України), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу; у договорі факторингу необхідно індивідуалізувати право грошової вимоги. Наявна та «недозріла» вимоги мають бути визначені в договорі факторингу з максимальним ступенем конкретності, яка б забезпечувала можливість виокремити такі вимоги від інших вимог клієнта в момент укладення договору факторингу. Для наявної та «недозрілої» вимоги, оскільки вони існують на час укладення договору факторингу, індивідуалізація може полягати, зокрема, у вказівці предмета (розміру чи обсягу вимоги), суб`єктів (як активного кредитора, так і пасивного боржника), підстави виникнення (наприклад, договір поставки); майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення. До цього часу майбутня вимога хоча б якось має пов`язуватися із клієнтом.
 
Саме такі правові висвноки були висловлені у постанові КЦС ВС від 07.01.2026 у справі №727/2790/25 про стягнення заборгованості за кредитним договором, які колегія суддів відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України враховує у даній справі.
 
Отже, ТОВ «Таліон Плюс», до якого перейшло право вимоги за Договором факторингу №28/1118-01, на підставі вищевикладених положень обґрунтовано продовжувало нараховувати відсотки за користування кредитом з 15.06.2021 по 10.08.2021 у межах строку, визначеного п.п.1.7.2 кредитного договору № 833746685 від 13.04.2021, тобто протягом 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду, згідно до п.п. 1.7.2. умов Договору, за формулою 9 500,00 (сума виданого кредиту)* 2,30 (процентна ставка)/100= 218,50 грн (сума за один день користування кредитом після закінчення Дисконтного періоду), що здійснювалось за період 14.05.2021 -10.08.2021, що підтверджується розрахунком підготовленим ТОВ «Таліон Плюс».
 
З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Таліон Плюс», вбачається, що станом на 31.08.2021, тобто на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», заборгованість відповідача становила 33 791,50 грн, з яких: 9500,00 грн тіло кредиту та 24 291,50 грн нараховані відсотки.
 
При цьому розрахунок заборгованості свідчить, що те, відповідач не здійснював погашення заборгованості як за тілом кредиту, так і за нарахованими процентами, внаслідок чого загальний розмір заборгованості лише збільшився порівняно з попереднім розрахунком ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
 
З матеріалів також справи вбачається, що наступні кредитори: ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» не здійснювали нарахувань після переходу до них прав вимоги до відповідача.
 
З огляду на викладене суд вважає, що позивачем доведено розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 833746685 від 13.04.2021 у загальній сумі 33 791,50 грн, з урахуванням погоджених сторонами умов кредитування, включно з тілом кредиту, відсотками, порядком їх нарахування та періодом кредитування, тому, з огляду на вказане вище, суд ставиться критично до тверджень представника відповідача про те, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації по кредиту та нарахування процентів здійснювалось поза строками кредитування.
 
Жодних відомостей про погашення відповідачем цієї суми заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку матеріали справи не містять.
 
Судом враховано заяву представника відповідача щодо застосування строків позовної давності тривалістю у три роки, згідно зі ст. 257 ЦК України, початок яких, на думку адвоката, розпочався з 13.04.2021, оскільки позику надано з 13.04.2021 по 12.05.2021 року- дата повернення позики (останній день), тому оскільки з вказаними позовними вимогами позивач звернувся до суду 07.07.2025, тобто після спливу 3-х років, коли позикодавець довідався про порушення свого права та особу, яка його порушила чим здійснив пропуск строків позовної давності, що відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у позові.
 
За загальним правилом перебіг загальної позовної давності становить три роки, та починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Суд зауважує, що застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє в позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.
Суд вважає зазначені доводи представника ОСОБА_2 необгрунтованими, з таких підстав. 
 
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Так, 13.04.2021 між ТОВ «МАНІВЕО» та відповідачем укладено кредитний договір № 833746685 (Додаток до позовної заяви), згідно якого відповідачу надано грошові кошти (кредит) в сумі 9500,00 грн. строком на 30 днів, тому кінцева дата повернення кредиту визначається як 13.05.2021. З урахуваням наведеного, відлік початку позовної давності починається саме 13.05.2021, тому строк позовної давності повинен закінчуватись 13.05.2024. 
 
Заразом, обчислення позовної давності у спірних правовідносинах здійснюється з урахуванням спеціального правового регулювання, яке в різні періоди передбачало продовження, а згодом - зупинення перебігу позовної давності.
Так, судом враховано положення постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України), якою введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» 540-IX від 30 березня 2020 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,129 цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Вказаний Закон набрав законної сили з 02 квітня 2020 року та діяв до 30.06.2023.
 
Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм та період дії воєнного стану» доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, в якому пунктом 19 визначено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
 
Тобто загальна позовна давність, перебіг якої припав на період дії в Україні правового режиму воєнного стану, продовжена законодавцем на період дії такого правового режиму. Водночас продовження строків свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні.
 
Отже наявні підстави для стягнення заборгованості в межах позовної давності за період з 02.04.2017, оскільки строк позовної давності за зазначений період продовжений Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм та період дії воєнного стану», який вже був чинним на момент скасування Закону України 540-IX від 30 березня 2020 року Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2» .
 
Окрім того, відповідно до п.19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
 
У зв`язку з викладеним, починаючи з дня набрання чинності Закону України від 30.03.2020 № 540-IX, тобто з 02.04.2020 діє положення про продовження строків позовної давності на період дії карантину та воєнного стану в Україні.
 
Суд бере до уваги пункт 19 Закону України Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності №4434-IX від 14.05.2025, який втратив чинність 04.09.2025, а перебіг строків позовної давності відновлено з 04 вересня 2025 року. 
 
Отже, перебіг позовної давності за вимогами позивача розпочався 13.05.2021, заразом її обчислення здійснюється з урахуванням спеціального правового регулювання, встановленого пунктами 12 та 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, які у відповідні періоди передбачали спочатку продовження строків позовної давності, а після набрання чинності Законом України №3450-IX від 08 листопада 2023 року - зупинення перебігу позовної давності на строк дії воєнного стану, тому за таких обставин станом на день звернення позивача до суду 07.07.2025 строк позовної давності не сплив, а тому позов подано в межах установленого законом строку, що свідчить про безпіставність тверджень представника відповідача в частині застосування строків позовної давсності до вимг ТОВ «Юніт Капітал».
 
З урахуванням викладеного вище, суд дійшов переконання, що позивачем доведено та обгрунтовано позовні вимоги до ОСОБА_1 , оскільки первісним кредитором своєчасно та у повному обсязі виконано зобов`язання за договором № 833746685 від 13.04.2021 та надано кошти відповідачу, заразом останній фактично отримані та використані кошти в добровільному порядку не повернув, що свідчить про порушення прав кредитора, та наявність фактичного права ТОВ «Юніт Капітал», як позивача на підставі договору про відступлення права вимоги від 04.06.2025 № 04/06/25-Ю, звернутись до суду за захистом свого порушеного права, невиконанням зобов`язання з боку відповідача, яке підлягає судовому захисту, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 833746685 від 13.04.2021 у сумі 33 791 (тридцять три тисячі сімсот дев`яносто одна) грн 50 коп, з яких: 9 500 (дев`ять тисяч) грн 00 коп - заборгованість по кредиту; 24 291 (двадцять чотири тисячі двісті дев`яносто одна) грн 50 коп - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.
Ухвалюючи судове рішення, суд керується ст. 265 ЦПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у справі, суд дійшов переконання про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
7. Розподіл судових витрат
За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в сумі 7 000,00 грн.
Цивільним процесуальним законом визначено критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу у справі.
Положеннями ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
У постанові Верховного Суду від 23.06.2022 у справі № 607/4341/20 визначено, що обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо).
Отже, суд зобов`язаний з урахуванням обставин і складності справи надати оцінку поданим заявником доказам на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, визначити необхідний фактичний обсяг правової допомоги, співмірність витрат на правничу допомогу, за результатами чого, надати обґрунтований висновок про наявність/відсутність підстав для відшкодування таких витрат і їх розмір, а не формально (без надання оцінки доказам та аргументам) вказати про відсутність підстав для компенсації таких витрат на користь позивача за рахунок відповідача.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Тараненком А.І. надано суду:
- договір № 05/06/25-01 про надання професійної правничої допомоги від 05.06.2025, укладеного між адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»;
- протокол погодження вартості послуг до договору 05/06/25-01 про надання професійної правничої допомоги від 05.06.2025;
- додаткову угоду № 25770560952 до договору № 05-06/25-01 про надання професійної правничої допомоги від 05.06.2025;
- акт прийому-передачі наданих послуг. 
З вказаного акту прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025), судом вбачається, що АО «Тараненко та Партнери» надано такі послуги: Складання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до позичальника, яким є ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 833746685 від 13.04.2021 протягом 2 год, вартістю 5 000,00 грн; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є ОСОБА_1 , за кредитним договором № 833746685 від 13.04.2021 протягом 2 год вартістю 1 000,00 грн; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 833746685 від 13.04.2021 на рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 протягом 1 год вартістю 500 грн; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 833746685 від 13.04.2021 на рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 протягом 1 год вартістю 500,00 грн, загалом 7000,00 грн.
Заразом, під час вирішенні питання щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу слід враховувати, те, що відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону №5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
У цій постанові (№922/1964/21) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Суд бере до уваги заперечення представника відповідача проти стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, що мотивоване завищенням розміру гонорару, враховуючи складність справи, значення спору для сторін тощо. 
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, що відповідає висновкам викладених у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31.07.2020 у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23.05.2022 у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16.11.2022 у справі№ 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
З урахуванням складності та категорії справи (стягнення заборгованості за кредитним договором), обсягу доказів, складання позовної заяви не потребувало від професійного адвоката значних зусиль та витрат часу, оскільки причина виникнення спору, предмет спору, обсяг предмету доказування об`єктивно не вимагали вжиття значних зусиль для з`ясування справжніх обставин фактичної дійсності, вивчення змісту належних норм права, спростування мотивів відповідача, спірні правовідносини не потребували складних правових досліджень, адже є стала судова практика у зазначеній категорії справ, крім іншого, суд бере також до уваги, що у провадженні адвоката перебувають аналогічні справи за позовами товариства до інших осіб, тобто процесуальні документи у таких справах є типовими. Окрім іншого, послуги з вивчення матеріалів справи за кредитним договором охоплюються послугою зі складання позовної заяви, а підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 833746685 від 13.04.2021 на рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 та підготовка та подача клопотання щодо цих же обставин обумовлені тотожним змістом, що не мало процесуальної складності, а фактично відрізнялось лише технічним оформленням документів, тому суд дійшов висновку, виходячи з принципу пропорційності, та вважає, що сума, яка заявлена до стягнення на оплату витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, є неспівмірною із складністю справи та обсягом наданих послуг адвокатом.
Враховуючи наведене, з урахуванням принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, суд дійшов висновку, що справедливим буде стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» судових витрат на професійну правничу допомогу, надану протягом розгляду справи у суді першої інстанції у сумі 5000,00 грн. 
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн, щопідтверджується платіжною інструкцією № 16177 від 04.07.2025.
Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрати на оплату професійної правничої допомоги у цій справі у сумі 5 000,00 грн.
Керуючись ст. 4, 5, 7, 10, 11, 12, 13, 43, 76-81, 83, 83, 84, 89, 133, 141, ст.178, 247, 258, 259, 263-265, ч.4 ст.268, ст. 273, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 833746685 від 13.04.2021 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 833746685 від 13.04.2021 у сумі 33 791 (тридцять три тисячі сімсот дев`яносто одна) грн 50 коп, з яких: 9 500 (дев`ять тисяч) грн 00 коп - заборгованість по кредиту; 24 291 (двадцять чотири тисячі двісті дев`яносто одна) грн 50 коп - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» судовий збір у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).
 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України).
 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).
 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).
 
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).
 
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.
Повний текст судового рішення складений та проголошений 20.08.2026.

Повне ім`я/найменування сторін:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», юридична адреса: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літ. А, оф. 10, ЄДРПОУ 43541163, рахунок: НОМЕР_7 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», ЄДРПОУ АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 21133352, МФО: 322001 ел. пошта: ucapital.inbox@gmail.com, unitcapital.fc@gmail.com, тел. +38 (099)274-51-83.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_8 , виданий 05.05.2021, тел.: НОМЕР_9 ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 

Суддя           Д.Г. Паляничко