Справа № 706/1413/25 
2/706/112/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2026 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області у складі :
головуючої судді – Школьної А.В.,
за участю секретаря судового засідання - Самсоненко А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівка Черкаської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Христинівської міської ради про визнання права власності на майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Христинівської міської ради про визнання права власності на майно за набувальною давністю.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , із моменту народження проживає в житловому будинку по АДРЕСА_1 , який за життя належав його бабусі по материнській лінії – ОСОБА_2 .
До складу сім`ї входили мати - ОСОБА_3 , батько - ОСОБА_4 та бабуся – ОСОБА_2 .
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позивач зазначає, що після їх смерті, він одноособово, відкрито та добросовісно, безперервно володіє та користується вищевказаним домоволодінням. Окрім того, що проживає, позивач також зареєстрований у цьому будинку, проводить ремонтні роботи, оплачує комунальні послуги, сплачує податок за присадибну земельну ділянку площею 0,43 га. 
Позивач зазначає, що мав право на спадкування спірного будинку після смерті ОСОБА_2 , проте із 19.12.1996 перебував на строковій службі у Збройних Силах СРСР. Звільнившись 20.06.1998 із служби, продовжував проживати у будинку та не оформив спадщини. 
У 2024 році ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак постановою приватного нотаріуса Уманського нотаріального округу Бевзюком В.П. відмовлено у вчинені нотаріальної дії у зв`язку із пропуском шестимісячного терміну для подання заяви про прийняття спадщини. При усуненні цього недоліку виник інший, а саме відсутність свідоцтва про народження матері позивача – ОСОБА_3 . Отримати дублікат такого свідоцтва неможливо, оскільки відсутній актовий запис про народження, який був втрачений в період Великої Вітчизняної Війни. Тобто відсутні документальні дані про родинні стосунки позивача з його бабусею ОСОБА_2 . 
Відтак позивач стверджує, що в позасудовому порядку позбавлений можливості підтвердити право власності на нерухоме майно, що спонукало його звернутися до суду за захистом свого права. 
Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 13.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження.
Постановленою 23.04.2026 Христинівським районним судом Черкаської області ухвалою підготовче провадження у справі закрито та призначено її до розгляду по суті.
У судовому засіданні 21.05.2026 позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали та просили задовольнити із підстав, викладених у позовній заяві. 
У судове засідання, призначене на 20.07.2026 позивач та його представник ОСОБА_5 не з`явились, у поданій до суду заяві представник позивача клопотав про розгляд справи без їх участі.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати без участі представника відповідача, позовні вимоги Христинівська міська рада визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує.
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємозв`язок, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із такого.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння № НОМЕР_1 від 12.12.1989 власником домоволодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .
Право власності на житловий будинок та господарчі споруди за ОСОБА_2 зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, свідченням чого є виданий Христинівським виробничим підрозділом Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації за заявою ОСОБА_1 витяг №4605590 від 01.09.2004.
Із дослідженої судом копії технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , слідує, що домоволодіння складається із: А - житловий будинок; а - веранда; Б - сарай; В - сарай; Г - сарай; Е - літня кухня; під Е – погріб; Ж - гараж; №1 - ворота; №2 - паркан; №3 - хвіртка; №4 - ворота; І - вимощення; К - криниця.
Власниця спірного житлового будинку ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Верхняцькою селищною радою Христинівського району Черкаської області. 
Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 заведена 18.11.2024 на підставі заяви її онука – позивача у справі ОСОБА_1 . 
Складеним 09.01.1992 заповітом все належне їй майно ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які спадщину у встановленому Законом порядку не прийняли. 
Заповітом від 14.10.1997 ОСОБА_2 належне їй майно заповіла ОСОБА_1 , проте відомості про означений заповіт у Спадковому реєстрі відсутні. 
Батьки позивача – ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_1 до дня смерті, що підтверджується виданою 22.10.2024 за №312 старостою Верхняцького старостинського округу Христинівської МТГ довідкою.
Мати позивача – ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а батько ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Постановою приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Бевзюка В.П. від 20.11.2024 у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 відмовлено у зв`язку із пропущенням строку подачі заяви про прийняття спадщини. 
Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 23.12.2024 у справі № 706/1488/24 ОСОБА_1 визначено додатковий строк у три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .
05.03.2025 ОСОБА_1 у визначений додатковий строк подав заяву про прийняття спадщини. 
Прийнятою 05.09.2025 приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Бевзюком В.П. постановою ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через неможливість встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем та у зв`язку із відсутністю в Спадковому реєстрі даних про посвідчення Верхняцькою селищною радою заповіту від 14.10.1997 за реєстровим №134.
Згідно копії паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 із 12.06.1996. 15.07.1998 ОСОБА_1 виписаний та 28.08.1998 знову прописаний за вищевказаною адресою. 
Відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 у період із 19.12.1996 по 19.06.1998 проходив службу в Збройних Силах України. У послідуючому працював на підприємствах Христинівського району: АТ «Верхняцький цукровий завод», ТОВ «Верхнячка - цукор», ВАТ «Христинівський молокозавод», Корпорація «Украгротех». 
01.03.2021 між Христинівським ВУЖКГ та ОСОБА_1 укладено типовий договір про надання послуг із централізованого постачання холодної води і водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 .
Із наданої ГУ ДПС у Черкаській області інформації щодо сплати земельного податку за період із 1998 по 2024 за земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , слідує, що відповідно до даних інформаційних систем ДПС за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) обліковуються земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 : 
- 2024 рік - для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га; для ведення особисто селянського господарства 0,29 га; 
- 2023 рік - для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га; для ведення особисто селянського господарства 0,29 га; 
- 2022 рік - для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га; для ведення особисто селянського господарства 0,29 га; 
- 2021 рік - для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га; для ведення особисто селянського господарства 0,29 га; 
- 2020 рік - для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га; для ведення особисто селянського господарства 0,29 га.
Заборгованість по сплаті земельного податку за вищевказані земельні ділянки станом на 16.09.2025 відсутня. З огляду на те, що термін зберігання реєстрів розрахунку земельного податку, документів про сплату податків і зборів, податкових повідомлень становить 5 років, інформація щодо обліку за ОСОБА_1 земельних ділянок та сплати земельного податку за період із 1998 по 2019 роки у податковому органі відсутня. 
Факт безперервного, відкритого володіння позивачем нерухомим майном за адресою: АДРЕСА_1 , підтвердили допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .
Свідок ОСОБА_8 повідомив, що він є сусідом і товаришем позивача, знає його з дитинства, вони з позивачем проживають на одній вулиці. Позивач у будинку АДРЕСА_1 проживає безперервно понад 44 роки. Раніше із ним у даному будинку мешкала дружина та діти. На даний час діти дорослі, а із дружиною ОСОБА_1 розлучився. Вони проживають окремо. Свідок підтвердив, що ОСОБА_1 робить ремонти по двору, будинку, господарських спорудах, обробляє земельну ділянку, поставив забор. Свідок був переконаний, що саме ОСОБА_1 є власником даного домоволодіння. 
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що проживає по АДРЕСА_2 ще із 1988 року. Позивач є його сусідом і товаришем. ОСОБА_10 весь цей час проживав за вказаною адресою із бабусею та дідусем, мати його померла раніше. Свідок підтвердив, що позивач проводив газ, електроенергію, робив ремонти у вказаному домоволодінні, обробляє присадибну земельну ділянку. Рідні позивача померли, а ОСОБА_1 залишився проживати у будинку. 
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Згідно з ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
При вирішенні спорів про набувальну давність необхідно враховувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися у повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Позов про право власності за давністю володіння не може пред`явити законний володілець, тобто особа, яка володіє майном з волі власника і завжди знає хто є власником.
За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
Така правова позиція викладена у п. 6 Постанови спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» за №24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 вищезазначеної постанови Пленуму, при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди мають враховувати, що для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до зазначеної статті повинні існувати наступні ознаки: володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю; володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння має бути безперервним протягом визначених законом строків.
Таким чином, ознаками володіння, необхідними для набуття права власності за набувальною давністю є добросовісне, відкрите та безперервне володіння, які повинні мати місце одночасно.
Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.
Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, прийшов до висновку, що виходячи зі змісту ст. 344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи, і які повинен довести позивач, є такі: 1) майно може бути об`єктом набувальної давності; 2) добросовісність володіння; 3) відкритість володіння; 4) давність володіння та його безперервність; 5) відсутність інших осіб, які претендують на це майно; 6) відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.
Безтитульність володіння передбачає, що право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Крім того, оскільки право власності за набувальною давністю набувається за рішенням суду, то на момент прийняття рішення право володіння позивача не має бути припинено. Тобто, під безтитульністю володіння слід розуміти фактичне володіння, яке не спирається на які-небудь правові підстави володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, але не позбавляє особу можливості набути право власності на таке майно у визначеному позасудовому порядку. Наявність у володільця певного юридичного документа, наприклад, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування положень частини першої статті 344 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду наголосила, що набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних умов у сукупності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка надалі претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.
Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.
Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац другий частини третьої статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.
Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.
Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.
Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.
За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 26 травня 2021 року у справі № 214/3083/18, від 24 червня 2021 року у справі № 219/49/20, від 23 вересня 2021 року у справі № 206/1759/20 , від 05 квітня 2022 року у справі № 642/3930/20.
Оскільки після смерті власника домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач відкрито, добросовісно володіє житловим будинком та господарськими спорудами більше 10 років, суд дійшов висновку, що позивач набув права власності на нього за набувальною давністю.
На підставі викладеного, керуючись ст. 6-13, 81, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Христинівської міської ради про визнання права власності на майно за набувальною давністю задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 за набувальною давністю право власності на: А - житловий будинок; а - веранду; Б - сарай; В - сарай; Г - сарай; Е - літню кухню; під Е – погріб; Ж - гараж; №1 - ворота; №2 - паркан; №3 - хвіртку; №4 - ворота; І - вимощення; К - криницю, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач – Христинівська міська рада, ЄДРПОУ – 33319218, місцезнаходження: вул. Соборна, 30, м. Христинівка, Уманський район, Черкаська область.

Суддя        Альона ШКОЛЬНА