ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року 
м. Київ
справа № 420/7951/25
адміністративне провадження № К/990/40745/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М. та Шарапи В.М., розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу 
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області
на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року (ухвалене суддею-доповідачем Завальнюком І.В.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року (ухвалену колегією суддів у складі: головуючого судді Джабурії О. В., суддів Вербицької Н.В., Кравченка К.В.),
У С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог
1. У березні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - Управління, відповідач, скаржник), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Управління від 13 березня 2025 року №213050039680 про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Херсонського апеляційного суду №12-21/38/2025 від 07 березня 2025 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 12 червня 2024 року;
- зобов`язати Управління здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Херсонського апеляційного суду №12-21/38/2025 від 07 березня 2025 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 12 червня 2024 року;
- зобов`язати Управління здійснити виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Херсонського апеляційного суду №12-21/38/2025 від 07 березня 2025 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 12 червня 2024 року з урахуванням виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;
- зобов`язати Управління виплатити різницю між належними до сплати, відповідно до здійсненого перерахунку, та фактично виплаченими з 12 червня 2024 року сумами щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначає, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/33262/24 встановлено неправомірність обчислення її суддівської винагороди із застосуванням прожиткового мінімуму в розмірі 2102 грн та зобов`язано Херсонський апеляційний суд видати нову довідку із застосуванням прожиткового мінімуму в розмірі 3028 грн. На виконання цього рішення суд видав довідку, відповідно до якої розмір суддівської винагороди позивачки, що враховується для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, становить 266 464 грн. Отже, наявні підстави для перерахунку призначеного їй щомісячного довічного грошового утримання. На переконання позивачки, відповідач безпідставно відмовив у такому перерахунку, оскільки фактичне збільшення розміру суддівської винагороди підтверджене належною довідкою, виданою на виконання судового рішення. 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року, позов задоволено.
4. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачка має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Херсонського апеляційного суду від 07 березня 2025 року № 12-21/38/2025, виданої на виконання судового рішення. Суди зазначили, що орган Пенсійного фонду, отримавши таку довідку від уповноваженого органу, не вправі самостійно визначати складові суддівської винагороди чи ставити під сумнів застосований у ній розмір прожиткового мінімуму. Тому посилання відповідача на незмінність показника 2102 грн не могло бути підставою для відмови у перерахунку.
5. Також суди виходили з того, що застосування у 2024 році прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн означає зміну складової суддівської винагороди, а тому утворює підставу для перерахунку відповідно до частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII.
6. Відхиляючи посилання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року у справі № 240/9028/24, суди зазначили, що вона стосувалася остаточного розрахунку зі суддею при звільненні, тоді як у цій справі предметом спору є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги 
7. Не погоджуючись з рішеннями судів першої і апеляційної інстанцій, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, звернулося касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
8. На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суди першої і апеляційної інстанцій неправильно застосували положення статей 135, 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII), статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року №3460-IX (далі - Закон №3460-IX), та не врахували висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 24 квітня 2025 року у справі №240/9028/24.
9. Скаржник вважає, що у позивачки відсутні підстави для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII, оскільки розмір прожиткового мінімуму для визначення базового розміру посадового окладу судді у 2024 році не змінився та складає 2102,00 грн.
10. У касаційній скарзі відповідач наводить висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 24 квітня 2025 року у справі №240/9028/24, у якому зазначено, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.
Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи
11. Касаційна скарга надійшла до Суду 06 жовтня 2025 року.
12. Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 420/7951/25, витребувано адміністративну справу та запропоновано учасникам справи надати відзив на касаційну скаргу.
13. Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 09 липня 2026 року.
14. При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи інших клопотань заявлено не було.
Позиція інших учасників справи
15. Від позивачки відзиву на касаційну скаргу не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду рішень судів попередніх інстанцій. При цьому колегія суддів зазначає, що ухвала Верховного Суду про відкриття касаційного провадження разом із матеріалами касаційної скарги були доставлені позивачці в кабінет Електронного Суду 26 листопада 2025 року.
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій 
16. Суди попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановили, що ОСОБА_1 рішенням Вищої ради правосуддя № 1705/0/15-24 від 04 червня 2024 року звільнена з посади судді Херсонського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
17. Наказом голови Херсонського апеляційного суду від 11 червня 2024 року ОСОБА_1 відраховано зі штату суду з 12 червня 2024 року.
18. Після звільнення у відставку Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначило ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, обчислене з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, у розмірі 2102 грн, що підтверджується копією розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про призначення пенсії від 03 липня 2024 року.
19. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року у справі № 420/33262/24 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Херсонського апеляційного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
20. Цим рішенням: визнано протиправними дії Херсонського апеляційного суду щодо нарахування суддівської винагороди у виданій ОСОБА_1 довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 27 серпня 2024 року № 12-23/118/2024, обчисленої з розрахунку встановленого статтею 7 Закону № 3460-IX прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, у розмірі 2102 грн;
21. зобов`язано Херсонський апеляційний суд видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій нарахувати суддівську винагороду з розрахунку встановленого статтею 7 Закону № 3460-IX з 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн.
22. На виконання зазначеного рішення Херсонський апеляційний суд 07 березня 2025 року видав довідку № 12-21/38/2025 відповідно до додатка 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 .
23. Згідно із зазначеною довідкою станом на 12 червня 2024 року суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується для призначення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 266 464 грн.
24. 07 березня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Херсонського апеляційного суду від 07 березня 2025 року № 12-21/38/2025.
25. Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"» від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), заяву позивачки про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з доданими документами відскановано та за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу Пенсійного фонду України, уповноважений прийняти рішення про призначення або перерахунок пенсії.
26. За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 07 березня 2025 року № 525 розглядало Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
27. За результатами її розгляду Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняло рішення від 13 березня 2025 року № 213050039680 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.
28. Підставою для відмови зазначено, що з січня 2021 року прожитковий мінімум, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, не змінювався та становить 2102 грн, а тому підстави для перерахунку у зв`язку зі зміною розміру складових суддівської винагороди відсутні.
29. Ураховуючи викладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області дійшло висновку про відсутність підстав для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі заяви від 07 березня 2025 року № 525.
30. Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 13 березня 2025 року № 213050039680 про відмову в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання протиправним і таким, що підлягає скасуванню, позивачка звернулася до суду з позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Оцінка висновків судів попередніх інстанцій і доводів учасників справи
31. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
32. Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
33. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
34. Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме - бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
35. Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року відповідають, а доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій з огляду на таке.
36. Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
37. Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
38. Пункт 1 частини другої статті 92 Конституції України передбачає, що виключно законами України встановлюються, зокрема, Державний бюджет України.
39. Закон про Державний бюджет України - закон, який затверджує Державний бюджет України та містить положення щодо забезпечення його виконання протягом бюджетного періоду (пункт 24 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України).
40. Статтею 7 Закону № 3460-IX установлено у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028 грн, а також окрему розрахункову величину - прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, у розмірі 2102 грн.
41. Отже, Закон №3460-IX, поряд із прожитковим мінімумом для працездатних осіб як базовим державним соціальним стандартом, передбачив окрему розрахункову величину для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн.
42. Водночас Суд бере до уваги, що однією з конституційних гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, зокрема їх належного матеріального та соціального забезпечення.
43. Визначені Конституцією України та Законом №1402-VIII гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їхнього статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя незалежним, безстороннім і справедливим судом.
44. Конституційний Суд України у рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 та від 04 грудня 2018 року №11-р/2018 послідовно виходив із того, що матеріальне забезпечення суддів є складовою гарантій їхньої незалежності. Зокрема, у Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання, КСУ зазначив, що право судді у відставці на пенсію та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів, а щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою соціального забезпечення суддів (пункт 7 мотивувальної частини). Аналогічно, у рішенні від 04 грудня 2018 року №11-р/2018 КСУ також виходив з того, що суддівська винагорода є гарантією незалежності судді та невід`ємною складовою його статусу.
45. У цьому ж рішенні Конституційний Суд України, посилаючись на свою попередню правову позицію, викладену у рішенні від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, зазначив, що гарантії незалежності судді, включаючи заходи щодо його правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами.
46. Зазначені правові позиції Конституційного Суду України свідчать, що матеріальне забезпечення судді є не пільгою чи привілеєм, а елементом конституційної гарантії незалежності судді та невід`ємною складовою його статусу. Така гарантія спрямована не на задоволення приватного інтересу судді, а на забезпечення суспільного інтересу у здійсненні правосуддя незалежним, безстороннім і неупередженим судом.
47. Такий підхід узгоджується із європейськими інституційними стандартами незалежності судової влади. У рішенні Великої Палати Суду справедливості Європейського Союзу від 25 лютого 2025 року в об`єднаних справах XL та інші проти S№d Rejonowy w Biaіymstoku; SR, RB проти Lietuvos Respublika / XL and Others v S№d Rejonowy w Biaіymstoku; SR, RB v Lietuvos Respublika, C-146/23 і C-374/23, ECLI:EU:C:2025:109, Суд справедливості ЄС, застосовуючи другий абзац статті 19(1) Договору про Європейський Союз ( Treaty on European Union ) у взаємозв`язку зі статтею 2 цього Договору, зазначив, що правила визначення винагороди суддів мають бути встановлені законом, об`єктивними, передбачуваними, стабільними і прозорими, а можливий відступ від таких правил не може бути довільним, має переслідувати легітимну мету загального інтересу, бути необхідним, тимчасовим і пропорційним. Зазначені стандарти підтверджують, що належний, стабільний і передбачуваний рівень матеріального забезпечення суддів є однією з інституційних гарантій незалежності судової влади, оскільки покликаний убезпечити суддів від зовнішнього впливу або тиску, здатного поставити під сумнів їхню незалежність і неупередженість (пункти 49, 54- 58, 65- 76 та 90 зазначеного рішення).
48. Статтею 4 Закону №1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону №1402-VIII.
49. 30 вересня 2016 року набрали чинності зміни до Конституції України, внесені Законом України від 02 червня 2016 року №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», якими, зокрема, статтю 130 Конституції України викладено в новій редакції та вперше на конституційному рівні закріплено, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
50. Відповідно до частини першої статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
51. Пунктом 2 частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII визначено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
52. Отже, Закон №1402-VIII визначає не фіксований розмір посадового окладу судді в абсолютній грошовій сумі, а розрахунковий механізм його визначення через прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня відповідного календарного року.
53. Оскільки у цій справі спір виник щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, застосуванню до спірних правовідносин підлягають також приписи статті 142 Закону №1402-VIII.
54. За змістом частин третьої, четвертої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці визначається у відсотковому співвідношенні до суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а у разі зміни розміру складових такої винагороди здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
55. Отже, зміна розміру посадового окладу судді, який є базовою складовою суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, має безпосереднє юридичне значення для визначення наявності підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
56. Відповідно до статті 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» 05 жовтня 2000 року № 2017-III (далі - Закон № 2017-III) державні соціальні стандарти - встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.
57. Державні соціальні стандарти і нормативи встановлюються з метою, зокрема, визначення механізму реалізації соціальних прав та державних соціальних гарантій громадян, визначених Конституцією України (положення статті 2 Закону № 2017-III).
58. Згідно з приписами статті 6 Закону № 2017-III базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового обслуговування, соціального захисту, культури, охорони здоров`я та освіти.
59. Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень урегульовано Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-XIV (далі - Закон № 966-XIV). 
60. Відповідно до статті 1 Закону № 966-XIV прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. 
61. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.
62. Зазначеною нормою Закону № 966-XIV визначено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.
63. Статтею 4 Закону № 966-XIV встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження. 
64. Водночас Закон №966-XIV не визначає такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді». Судді також не віднесені цим Законом до окремої соціальної чи демографічної групи населення, для якої прожитковий мінімум має встановлюватися окремо.
65. Однак зміни до Закону №1402-VIII у частині порядку визначення суддівської винагороди не вносилися. Частина перша статті 135 Закону №1402-VIII прямо встановлює, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Пункт 1 частини третьої цієї статті пов`язує базовий розмір посадового окладу судді саме з прожитковим мінімумом для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
66. Отже, передбачена статтею 7 Закону №3460-IX окрема розрахункова величина у розмірі 2102 грн не може застосовуватися як така, що змінює встановлений статтею 135 Закону №1402-VIII порядок визначення базового розміру посадового окладу судді. Зазначена складова суддівської винагороди не може бути замінена іншою розрахунковою величиною без внесення відповідних змін до закону про судоустрій.
67. Такий висновок узгоджується з правовими позиціями Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, щодо меж предмета регулювання закону про Державний бюджет України. КСУ у цих рішеннях наголосив, що закон про Державний бюджет України має спеціальний предмет регулювання, не може змінювати обсяг прав, гарантій чи інше правове регулювання, встановлене спеціальними законами України. Тому стаття 7 Закону №3460-IX не може тлумачитися як така, що змінює порядок визначення суддівської винагороди, встановлений статтею 135 Закону №1402-VIII відповідно до статті 130 Конституції України.
68. У спірних правовідносинах таким спеціальним законом є Закон №1402-VIII, який відповідно до статті 130 Конституції України визначає порядок обчислення суддівської винагороди. Тому для визначення базового розміру посадового окладу судді у 2024 році має застосовуватися прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня календарного року, тобто 3028 грн.
69. За таких обставин застосування органом Пенсійного фонду України розрахункової величини 2102 грн для висновку про відсутність зміни складових суддівської винагороди не ґрунтується на положеннях статей 130 Конституції України, 135 Закону №1402-VIII та не може бути підставою для відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
70. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 лютого 2026 року у справі № 200/2309/25.
71. У постанові від 17 лютого 2026 року у справі № 200/2309/25 судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17 листопада 2025 року у справі № 520/32171/24, у якій викладено правовий висновок про те, що для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен застосовуватись прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн відповідно до Закону № 3460-IX та, відповідно, що з 01 січня 2024 року не відбулась зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а отже відсутні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачці як судді у відставці та сформулювала такий правовий висновок:
у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом про Державний бюджет України на відповідний рік станом на 1 січня, а також зумовленим цим зростанням розміру суддівської винагороди, розрахунок якої здійснюється на основі прожиткового мінімуму, у суддів у відставці виникає право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання;
для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі, встановленому законом про Державний бюджет України на відповідний рік та, відповідно, у разі його збільшення порівняно з попереднім роком з 01 січня наявні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
72. Застосовуючи наведений правовий висновок до спірних правовідносин, Суд зазначає, що у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня календарного року, становить 3028 грн. Саме ця величина підлягає застосуванню для визначення базового розміру посадового окладу судді, який працює на відповідній посаді, а отже, і для визначення розміру суддівської винагороди, що враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
73. Оскільки збільшення прожиткового мінімуму для працездатних осіб зумовлює зміну базового розміру посадового окладу судді як складової суддівської винагороди, така зміна відповідно до частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII є підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
74. Судами попередніх інстанцій встановлено, що Херсонський апеляційний суд видав позивачці довідку від 07 березня 2025 року №12-21/38/2025 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн. Вказана довідка видана на виконання судового рішення у справі №420/33262/24, що набрало законної сили.
75. Вказане судове рішення є обов`язковим до виконання відповідно до статті 129-1 Конституції України та статті 14 КАС України. Тому орган Пенсійного фонду України, розглядаючи заяву позивачки про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, не був наділений повноваженнями фактично переглядати правомірність довідки, виданої уповноваженим судом на виконання судового рішення, або повторно оцінювати правильність застосованої у ній розрахункової величини. За наявності довідки, виданої уповноваженим органом на виконання судового рішення, що набрало законної сили, орган Пенсійного фонду України мав перевірити її відповідність формальним вимогам щодо форми, суб`єкта видачі та належності до особи заявника, однак не мав правових підстав відмовляти у перерахунку з мотивів незгоди із розміром прожиткового мінімуму, застосованим при її складенні.
76. Отже, на час звернення позивачки із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання існували передбачені частиною четвертою статті 142 Закону №1402-VIII правові підстави для такого перерахунку. Відмова органу Пенсійного фонду України у проведенні перерахунку з мотивів незмінності розрахункової величини 2102 грн не ґрунтується на правильному застосуванні статей 135, 142 Закону №1402-VIII.
77. Аналогічний підхід щодо застосування для визначення базового розміру посадового окладу судді прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом про Державний бюджет України на відповідний рік станом на 1 січня календарного року, а також щодо наявності у зв`язку з цим підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, викладений Верховним Судом у постановах від 17 червня 2026 року у справі № 280/4259/25, від 30 червня 2026 року у справі № 200/6643/24, від 30 червня 2026 року у справі № 200/8026/24 та від 30 червня 2026 року у справі № 340/4332/24.
78. Такий підхід узгоджується з принципом юридичної визначеності, зокрема його складниками res judicata та правомірних очікувань особи. У пунктах 16, 17 Рекомендації CM/Rec(2010)12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки від 17 листопада 2010 року (Recommendation CM/Rec(2010)12 of the Committee of Ministers to member states on judges: independence, efficiency and responsibilities) зазначено, що судові рішення не повинні переглядатися поза межами встановлених законом процедур апеляційного чи іншого процесуального перегляду, а органи виконавчої влади не повинні ухвалювати рішень, які знецінюють судові рішення. Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 13 вересня 2023 року №8-р(II)/2023 з посиланням на пункт II.B.5.61 Спеціального дослідження Європейської Комісії «За демократію через право» (Венеційська Комісія) «Мірило правовладдя» CDL-AD(2016)007 (European Commission for Democracy through Law (Venice Commission), Rule of Law Checklist, CDL-AD(2016)007), наголосив, що органи публічної влади повинні додержуватися не лише приписів актів права, а й правомірних сподівань особи. (підпункт 2.6 пункту 2 мотивувальної частини).
79. Суд також ураховує, що 25 червня 2026 року набрав чинності Закон України від 09 червня 2026 року №4905-IX «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та Закону України "Про Вищу раду правосуддя" щодо удосконалення декларацій доброчесності судді та родинних зв`язків судді», яким частину третю статті 135 Закону №1402-VIII доповнено положенням, за змістом якого для визначення базового розміру посадового окладу судді не може застосовуватися інша вартісна величина, ніж прожитковий мінімум для працездатних осіб, передбачений Законом України «Про прожитковий мінімум», у розмірі, встановленому законом України про Державний бюджет України на відповідний рік для цієї соціальної і демографічної групи населення.
80. Наведені законодавчі зміни узгоджуються з висновком Суду про те, що для визначення базового розміру посадового окладу судді підлягає застосуванню саме прожитковий мінімум для працездатних осіб як соціальної і демографічної групи населення, встановлений законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Водночас ці зміни не є самостійною правовою підставою для вирішення цього спору, оскільки спірні правовідносини виникли до набрання ними чинності.
81. Посилання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року у справі №240/9028/24 не спростовує наведеного висновку, оскільки правовідносини у зазначеній справі не є подібними до правовідносин у справі, що переглядається.
82. У справі №240/9028/24 предметом судового розгляду було питання остаточного розрахунку із суддею при звільненні, тоді як у цій справі спір стосується меж повноважень органу Пенсійного фонду України під час перерахунку вже призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за наявності довідки про суддівську винагороду, виданої Херсонським апеляційним судом на виконання судового рішення, що набрало законної сили.
83. Отже, висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 24 квітня 2025 року у справі №240/9028/24, не усувають обов`язку органу Пенсійного фонду України вирішити питання про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням такої довідки та не надають органу Пенсійного фонду України повноважень самостійно переглядати правомірність зазначеного у ній розміру суддівської винагороди.
84. Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права, дійшовши висновку про наявність у позивачки права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Херсонського апеляційного суду від 07 березня 2025 року №12-21/38/2025.
85. Доводи касаційної скарги зводяться до твердження про необхідність застосування розрахункової величини 2102 грн та не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про те, що у 2024 році для визначення базового розміру посадового окладу судді підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028 грн, встановлений на 1 січня відповідного календарного року.
86. Отже, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для їх скасування за доводами касаційної скарги відсутні.
87. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
88. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
89. Враховуючи вищенаведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі.
90. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір відповідно до норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскаржуваних судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім основним аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена. 

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді С. М. Чиркін 

В.М. Шарапа