УКРАЇНА
Романівський районний суд Житомирської області 
290/451/26 

В И Р О К
Іменем України 

13 липня 2026 року Романівський районний суд Житомирської області в складі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Романів кримінальне провадження № 12026060630000079 відносно:
ОСОБА_4  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Романів Романівського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 Кримінального кодексу України (далі КК України), - 

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 19 квітня 2026 року, близько 20 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в селищі Романів, по вул. Сергія Лялевича, буд. 5А, Житомирського району, Житомирської області, зустрів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з яким затіяв словесний конфлікт. В ході розгортання вказаного конфлікту, ОСОБА_4 наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_6 , внаслідок чого, останній втратив рівновагу та впав на бетонне покриття. Не припиняючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 раптово наніс ОСОБА_6 , ще один удар ногою в область обличчя, подолавши таким чином волю ОСОБА_6 до опору, та спричинивши останньому тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості. Під час нанесення вказаного удару, в потерпілого з карману штанів випав належний йому мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy А06», який відразу помітив ОСОБА_4 . В цей же день та час, у ОСОБА_4 , без розриву в часі, між нанесенням ОСОБА_6 , ударів, виник злочинний умисел на заволодіння мобільним телефоном останнього. Таким чином, ОСОБА_4 , в період дії воєнного стану на території України, 19 квітня 2026 року, близько 20 години 35 хвилин, з метою доведення свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та його караність, діючи умисно, переслідуючи корисний мотив та ціль незаконного збагачення, цілком усвідомлюючи обставини, що суттєво підвищують суспільну небезпечність його діянь, діючи відкрито, із корисливих міркувань, викрав мобільний телефон, належний ОСОБА_6 , спричинивши потерпілому майнової шкоди на суму близько 2529,60 гривень. В подальшому, ОСОБА_4 утримуючи викрадене майно при собі, залишив місце вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 186 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, яке йому інкримінуються, визнав повністю.
Враховуючи, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорили обставин скоєння кримінального правопорушення, з`ясувавши, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, пересвідчившись у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши відповідні процесуальні наслідки, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно вищевказаних обставин.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує, що кримінальне правопорушення, скоєне ним, відносяться до категорії тяжких злочинів.
ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, не одружений, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
З урахуванням того, що в ході судового провадження обвинувачений визнав свою вину у вчиненні правопорушення, критично оцінює свій вчинок та щиро розкаявся, суд приходить до переконання про наявність обставини, що пом`якшує його покарання - щире каяття. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, під час досудового розслідування та судового провадження не встановлено.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції частини четвертої статті 186 КК України у виді позбавлення волі на строк сім років та шість місяців. Саме таке покарання на переконання суду, є необхідним та достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого.
В ході кримінального провадження ОСОБА_4 20 квітня 2026 року було затримано та в подальшому щодо нього було обрано, а також продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, в тому числі і у в зв`язку з існування ризиків переховування від суду та вчинення нових кримінальних правопорушень. Судом враховується, що зазначені ризики, які були встановлені при обрані щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та при продовження строку його дії не зменшилися, та не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відпала необхідність у раніше обраному запобіжному заході у виді тримання під вартою.
При цьому, з урахуванням положень частини 5 статті 72 КК України строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню до відбутого строку призначеного ОСОБА_4 покарання.
Долю речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.
Відповідно до вимог частини 2 статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів - кошти в сумі 1925,44 грн.
Керуючись статтями 100, 124, 368-374 КПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України, та призначити покарання - сім років та шість місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування призначеного ОСОБА_4 покарання рахувати з моменту набрання даним вироком законної сили, зарахувавши в строк відбування покарання строк його затримання протягом 2 (двох) днів у період з 20 квітня 2026 року до 21 квітня 2026 року та строк його попереднього ув`язнення з 12 червня 2026 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку день за день.
Дію раніше обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше 60 днів з дня його ухвалення.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів – кошти в сумі 1925,44 грн. 
Речові докази після набрання вироком законної сили:
– худі чорного кольору із зображенням мотоцикліста, штани джинсові чорного кольору, кросівки чорного кольору, виготовлені з тканини, куртку тактичну зеленого кольору, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №2 Житомирського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Житомирській області – повернути обвинуваченому ОСОБА_4 ;
– мобільний телефон моделі «Samsung Galaxy A06» в корпусі сірого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з наявними тріщінами захисного скла в чохлі та сім-картку мобільного оператору «Vodafone» з маркуванням НОМЕР_3 , які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №2 Житомирського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Житомирській області – повернути потерпілому ОСОБА_6 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Романівський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляції, яка подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення. 

Суддя ОСОБА_1