ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року м. Черкаси Справа № 925/488/26

Господарський суд Черкаської області у складі судді Зарічанської З.В., за участю секретаря судового засідання Гвоздик А.О., розглянув у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України
до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша конопляна корпорація",
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України",
про розірвання договору та стягнення 8 000 000 грн,
за участю представників сторін:
від позивача - Примаченко К.В, в порядку самопредставництва, довіреність у порядку передоручення від 25.07.2026, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (в режимі відеоконференцзв`язку),
від відповідача - Маслова Г.А., адвокат, ордер від 01.05.2026 серія ВІ №1388688, Марчук Ю.В., керівник,
від третьої особи - участі не брали.

09.04.2026 до Господарського суду Черкаської області надійшла позовна заява Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України (далі - Мінекономіки) з вимогою стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша конопляна корпорація" (далі - ТОВ "ПКК") кошти гранту у сумі 8 000 000 грн та розірвати Договір про надання гранту, укладений між Мінекономіки та ТОВ "ПКК" шляхом подання ТОВ "ПКК" до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (далі - АТ "Ощадбанк") заяви про приєднання до умов Договору від 23.09.2022.
Ухвалою від 13.04.2026 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 14.05.2026 о 15:30. Залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - АТ "Ощадбанк". Встановив сторонам строк для подання заяв по суті.
21.04.2026 АТ "Ощадбанк" подало пояснення, в яких заявило клопотання про розгляд справи без участі його представника.
04.05.2026 представниця ТОВ "ПКК" - адвокат Маслова Г.А. подала заяву про вступ у справу як представника з вимогою надати їй доступ до електронної справи в підсистемі "Електронний суд".
Згідно з відміткою на заяві доступ адвокату надано 04.05.2026.
04.05.2026 відповідач подав відзив на позов.
14.05.2026 позивач подав відповідь на відзив.
Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 14.05.2026 суд на підставі ч. 3 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів та на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України відклав підготовче засідання до 15.06.2026 о 12:00.
25.05.2026 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив.
Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 15.06.2026 суд на підставі п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 10.07.2026 об 11:00.
У судовому засіданні 10.07.2026 суд заслухав вступні слова представників сторін, дослідив наявні у матеріалах справи докази та на підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України оголосив перерву у судовому засіданні на стадії судових дебатів до 17.07.2026 о 12:00.
У судовому засіданні 17.07.2026 суд заслухав виступи представників сторін у судових дебатах та на підставі ч. 1 ст. 219 ГПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення - 27.07.2026 о 12:00.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі Порядку надання грантів на створення або розвиток переробних підприємств, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 №739 (далі - Порядок № 739 (тут і надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Мінекономіки, діючи як центральний орган виконавчої влади, уповноважений на реалізацію державної політики у сфері підтримки суб`єктів підприємництва та переробної промисловості, за результатами розгляду поданих ТОВ "ПКК" документів, бізнес-плану тощо, видало наказ від 17.09.2022 № 3163 про надання грантів на створення або розвиток переробних підприємств.
Зазначений Наказ видано в межах повноважень Міністерства економіки України, визначених законодавством України, зокрема Законом України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" та Порядком № 739, якими врегульовано механізм надання грантової підтримки суб`єктам господарювання. Вказаний Наказ є правовою підставою для подальшого укладення, відповідно до п. 20 Порядку №739, договору про надання гранту у формі договору/заяви про приєднання, що зумовлює виникнення між сторонами договірних зобов`язань щодо надання та використання коштів Гранту.
На виконання зазначеного Наказу про надання гранту, між Мінекономіки як надавачем гранту та ТОВ "ПКК" як його отримувачем був укладений Договір про надання гранту. Зміст та структура Договору визначені типовою формою, умови якого, відповідно до пункту 20 Порядку № 739, затверджені Наказом Мінекономіки від 15.07.2022 № 2109, а правова природа вказаного правочину відповідає ознакам договору приєднання у розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України. Фактичне укладення Договору здійснювалося шляхом приєднання відповідача до його умов у спосіб, передбачений п. 20 Порядку №739 та типовим Договором, а саме: шляхом подання відповідачем до АТ "Ощадбанк" належно оформленої заяви про приєднання до умов Договору. Подання відповідачем такої заяви підтверджувало волевиявлення Отримувача на приєднання до всіх умов Договору без застережень, з подальшим набранням Договором чинності у порядку та строки, визначені його положеннями та Порядком № 739.
Відповідно до заяви від 23.09.2022 про приєднання до договору про надання гранту, укладання Договору внаслідок приєднання Отримувача до його умов передбачає надання Гранту у розмірі 8 000 000 грн. Перерахування коштів гранту підтверджується випискою з особового рахунку UA 083545070000026038300473720. Надання Відповідачу Гранту здійснювалось відповідно до наданої Отримувачем заяви про приєднання до Договору про надання гранту від 23.09.2022 на підставі Наказу Мінекономіки про надання грантів на створення або розвиток переробних підприємств №3163 від 17.09.2022.
Обов`язковими умовами, виконання яких повинен забезпечити Отримувач відповідно до умов Порядку №739 є: сплата Отримувачем протягом трьох років з дня отримання Гранту податків, зборів (обов`язкових платежів), єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до зведеного бюджету України у розмірі отриманого гранту; створення Отримувачем 25 робочих місць.
Таким чином, Договір є цивільно-правовим правочином, укладеним у письмовій формі у вигляді договору приєднання, відповідно до ст. 634 ЦКУ, внаслідок чого між Мінекономіки та ТОВ "ПКК" виникли зобов`язальні правовідносини щодо надання гранту та належного, цільового й своєчасного виконання відповідачем обов`язків, визначених умовами Договору, Порядком № 739 та чинним законодавством України.
Відповідно до п. 22 Порядку № 739 Уповноважений банк здійснює моніторинг виконання умов договору гранту відповідно до умов, визначених у договорі про взаємодію, шляхом періодичних виїзних оглядів місця провадження господарської діяльності отримувача протягом трьох років з дня надання йому гранту або до повного виконання обов`язкових умов Договору, визначених абз. 4 п. 20 цього Порядку, якщо таке виконання відбулося раніше.
Відповідно до протоколу № 02 засідання Моніторингової комісії від 05.06.2025 за результатами проведеного моніторингу виконання умов Договору про надання гранту, відповідно до вимог Договору та Порядку №739, встановлено низку системних, тривалих та істотних порушень, які свідчать про невиконання відповідачем ключових договірних обов`язків та про відсутність реального прогресу у реалізації затвердженого бізнес-плану.
Моніторинговою комісією встановлено, що відповідач не забезпечив створення та збереження не менше 25 робочих місць у межах строків, визначених Договором і бізнес-планом, тоді як виконання цієї умови є однією з основних договірних вимог (пункт 1 розділу V Договору) та одним із ключових критеріїв ефективності грантової програми.
Виявлені порушення свідчать, що відповідач не виконав у повному обсязі ключових обов`язкових умов, визначених Договором. Таким чином, вказані дії та/або бездіяльність відповідача кваліфікуються як істотне та системне порушення умов Договору, яке унеможливлює реалізацію грантового проєкту та обґрунтовує вимогу про повернення коштів Гранту в повному обсязі.
Враховуючи викладене, з метою належної реалізації принципу досудового врегулювання спорів та надання відповідачу можливості добровільно усунути допущені порушення договірних зобов`язань, Мінекономіки направило на адресу ТОВ "ПКК" Претензію від 19.11.2025 № 2431-05/79089-07. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань Мінекономіки звернулося до суду з цим позовом.
У поданих поясненнях третя особа зазначила, що відповідно до Наказу Міністерства економіки України № 3163 від 17.09.2022 про надання грантів на створення або розвиток переробних підприємств вирішено надати гранти на створення або розвиток переробних підприємств фізичним особам, фізичним особам-підприємцям, суб`єктам господарювання в т.ч. і ТОВ "ПКК" грант у розмірі 8 000 000 грн. В подальшому, згідно із Заявою про приєднання до Договору про надання гранту від 23.09.2022, ТОВ "ПКК" приєдналось до умов Договору про надання гранту, умови якого затверджені 15.07.2022 та оприлюднені на офіційному сайті Міністерства економіки України в мережі інтернет. 30.09.2022 кошти гранту у розмірі 8 000 000 грн зараховані на рахунок НОМЕР_1 , який відкрито ТОВ "ПКК".
Згідно з випискою по рахунку НОМЕР_1 , грантові кошти у розмірі 8 000 000 грн та власні кошти у розмірі 4 000 000 грн використані на оплату/предоплату за декортикатор та за комплекс для переробки луб`яних культур, згідно з Договором постачання №03-60 від 18.10.2022.
Відповідно до п. 22 Порядку №739, уповноважений банк здійснює моніторинг виконання умов договору гранту відповідно до умов, визначених у договорі про взаємодію, шляхом періодичних виїзних оглядів місця провадження господарської діяльності отримувача протягом трьох років з дня надання йому гранту або до повного виконання обов`язкової умови договору, визначеної абзацом четвертим пункту 20 цього Порядку, якщо таке виконання відбулося раніше.
Актами моніторингу виконання ТОВ "ПКК" умов договору гранту, встановлено, що підприємство здійснює реальну господарську діяльність; кошти гранту використані за цільовим призначенням; наявність обладнання - комплексу для переробки луб`яних культур, згідно Договору постачання №03-60 від 18.10.2022; проект, мета якого початок виробництва конопляного волокна, на стадії реалізації.
Проте, підставами для винесення питання на розгляд Моніторингової комісії стало невиконання ТОВ "ПКК" умов Договору та Порядку, а саме, запуску виробництва та щодо створення робочих місць та працевлаштування на них.
На виконання п. 22 Порядку №739 Моніторинговою комісію 05.06.2025 проведено засідання з питань щодо підтвердження/порушення виконання умов грантоотримувачами договору надання гранту в т.ч. ТОВ "ПКК".
За результатами проведеного засідання, Моніторинговою комісією прийнято рішення (питання 6), яким підтверджено порушення ТОВ "ПКК" умов Договору про надання гранту та Порядку № 739 (Протокол № 02 від 05.06.2025).
Крім цього, зазначеним Протоколом зобов`язано АТ "Ощадбанк" в оперативному порядку сформувати та надати до Міністерства економіки України пакет документів ТОВ "ПКК" для проведення подальшої роботи щодо повернення грантових коштів відповідно до Порядку.
Третя особа стверджує, що ТОВ "ПКК" не виконало в повному обсязі взяті на себе зобов`язання по Договору про надання гранту та порушило Порядок №739.
У відзиві відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що по-перше, в рамках реалізації грантового проєкту відповідно до Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні", Постанови Кабінету Міністрів України №739 від 22.06.2022 зі змінами внесеними Постановою КМУ №1166 від 15.10.2024 було досягнуто економічної мети надання гранту, шляхом сплати відповідачем податків до державного бюджету у рамках реалізації грантового проєкту у розмірі більшому ніж сама сума наданого гранту.
За Конституційними принципами (ст. 58 Конституції) Закони мають зворотну дію, коли вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи. У цьому випадку це відбулося через вимогу Мінекономіки до Грантоотримувачів, щодо зменшення обов`язкової кількості створених робочих місць (з 25 до 5 місць) і відповідач приєднався до вказаних змін викладених, як в Постанові №739 так і Типового Договору до даної постанови, шляхом ознайомлення із його текстом опублікованим на офіційному сайті, як це передбачено п. 3 розділу XІІI Договору в редакції від 22.06.2022.
Відповідно до вказаних змін обов`язкова вимога, щодо кількості робочих місць, яку має створити грантоотримувач було зменшено із 25 до 5 і відповідно до цих критеріїв відповідач належно виконав одну із обов`язкових умов Гранту, щодо працевлаштування в межах реалізації грантового проєкту.
Держава гарантує захист прав суб`єктів господарювання. Якщо державний орган (КМУ) прийняв рішення, що для "виживання" економіки достатньо 5 робочих місць замість 25, наполягання Мінекономіки на старих нормах зазначених у Постанові №739 від 22.06.2022, на думку відповідача, може трактуватися як надмірне втручання у господарську діяльність.
По-друге, відповідач стверджує, що Держава не повинна ставити бізнес у ситуацію заручника застарілих норм, якщо вона сама визнала їх неактуальними. Кабінет Міністрів оновив Постанову №739 фактично визнавши, що ринок праці змінився, в умовах воєнного стану та загальної мобілізації громадян, то вимога дотримуватися "старих" 25 місць суперечить меті самої грантової програми - підтримці бізнесу.
По-третє, відповідач вважає, що оскільки зміни в Постанові є публічними (опубліковані на сайті КМУ та Мінекономіки), вони стають частиною публічної оферти відповідно держава змінила умови приєднання до програми для всіх учасників (і старих, і нових), щоб забезпечити рівність умов. З аналізу Мети програми - Грант видається для стимулювання економіки. Створення 5 реальних робочих місць з високою заробітною зарплатою приносить державі більше податків, ніж 25 фіктивних робочих місць на папері. Грантові кошти були використані для часткової оплати комплексу обладнання для переробки технічних конопель вартістю 12,9 млн. грн. Будівництва першого в Україні сучасного підприємства по переробці технічних конопель, яке було розпочато у березні 2023 року та яке станом на сьогодні працює, виконує економічну ціль, сплачує податки, розвивається і планує тільки розширюватися, та відповідно масштабуватися, що в свою чергу є запорукою вчасності сплати податків до держбюджету.
Отже відповідач вважає позов необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню.
У відповіді на відзив позивач заперечує проти доводів відповідача викладених у відзиві та зазначає таке.
Щодо застосування редакції Порядку № 739 позивач вважає, що згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012 положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Намагання відповідача застосувати нові норми до вже існуючих зобов`язань, на переконання позивача, є нічим іншим, як спробою надати нормативному акту зворотної дії в часі. Це прямо суперечить статті 58 Конституції України та фундаментальному принципу правової визначеності, оскільки змінює правовий режим правовідносин, що виникли до набрання чинності новою редакцією Порядку № 739.
Щодо обов`язковості виконання умов Договору та недопустимості їх односторонньої зміни позивач зауважує, що подаючи відповідну заяву про приєднання та отримуючи бюджетні кошти, відповідач підтвердив повне та безумовне прийняття усіх умов Договору без будь-яких застережень, змін чи виключень. При цьому правова природа договору приєднання виключає можливість подальшого одностороннього перегляду Отримувачем тих умов, з якими він добровільно погодився при укладенні правочину. Більше того, укладення Договору здійснювалося не у сфері приватних диспозитивних відносин між рівними комерційними суб`єктами, а в межах спеціального механізму надання державної фінансової підтримки за рахунок коштів Державного бюджету України, врегульованого постановою Кабінету Міністрів України № 739 та Типовим договором, затвердженим наказом Мінекономіки. Отже, умови надання гранту мали не лише договірний, а й нормативно-обумовлений характер, а тому були обов`язковими для відповідача у повному обсязі. Пунктом 1 розділу V Типового договору прямо визначено перелік обов`язкових умов, виконання яких є необхідною передумовою збереження за грантовими коштами статусу безповоротної державної допомоги. Такими умовами є: сплата Отримувачем протягом трьох років з дня отримання гранту податків, зборів (обов`язкових платежів) та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі отриманого гранту; створення Отримувачем не менше 25 робочих місць відповідно до умов Порядку. Системний аналіз наведених положень Договору, за твердженням позивача, свідчить про те, що зазначені умови є окремими, самостійними та рівнозначними обов`язками Отримувача гранту. Вони не перебувають у співвідношенні "основної" та "додаткової" умови, не є взаємозамінними та не можуть компенсувати одна одну. Тобто сам факт сплати податків у певному розмірі не звільняє відповідача від обов`язку створення встановленої кількості робочих місць, так само як і формальне створення робочих місць не звільняло б його від обов`язку забезпечити визначений податковий ефект.
Щодо помилковості твердження відповідача про те, що сплата податків компенсує невиконання умови про створення робочих місць такий підхід прямо суперечить системному змісту Договору та Порядку № 739. Зміст Договору свідчить про чітке розмежування правових наслідків залежно від характеру допущеного порушення. Так, відповідно до пп. 5 п. 2 розділу VI Типового договору Отримувач зобов`язаний повернути різницю між сумою отриманого гранту та фактично сплаченими після отримання гранту податками, зборами та ЄСВ у разі невиконання двох обов`язкових умов. Тобто наведена норма регулює виключно механізм визначення суми повернення у випадку, коли оцінці підлягає податковий ефект реалізації грантового проєкту. Водночас пп. 6 п. 2 розділу VI Договору містить окрему спеціальну норму, відповідно до якої у разі невиконання обов`язкової умови, визначеної абз. 3 п. 1 розділу V Договору, тобто умови щодо створення робочих місць, Отримувач зобов`язаний протягом 30 днів повернути кошти у сумі отриманого гранту. Таким чином, сам Договір прямо та недвозначно розмежовує наслідки невиконання умови щодо досягнення податкового ефекту та наслідки невиконання умови щодо створення робочих місць. Більше того, п. 21 Порядку №739 прямо встановлює, що у разі невиконання отримувачем обов`язкових умов договору гранту: договір підлягає розірванню; кошти гранту підлягають поверненню; а у разі їх неповернення - стягненню у судовому порядку. При цьому Порядок №739 не ставить можливість повернення гранту у залежність від того, чи були сплачені певні податки, якщо інша обов`язкова умова залишилась невиконаною.
Щодо обов`язку відповідача створити не менше 25 робочих місць та правових наслідків невиконання цієї умови позивач зазначає, що однією з ключових та визначальних обставин даної справи є те, що на момент виникнення спірних правовідносин, укладення Договору про надання гранту та фактичного отримання відповідачем бюджетних коштів, чинна редакція Порядку №739 та Типового договору прямо передбачала обов`язок Отримувача створити не менше 25 робочих місць. Відповідач, звертаючись за отриманням державної фінансової підтримки, добровільно погодився із встановленими державою умовами грантової програми, у тому числі із вимогою щодо створення відповідної кількості робочих місць. При цьому Договір не містить жодного положення, яке б дозволяло часткове виконання обов`язкових умов, взаємозалік різних умов та збереження гранту за умови невиконання однієї з базових вимог.
Щодо доводів відповідача про нібито автоматичну зміну умов Договору шляхом розміщення нової редакції на сайті Мінекономіки позивач зазначає, що така позиція не ґрунтується ані на положеннях Договору, ані на нормах цивільного законодавства.
Так п. 5 розділу IV Договору прямо встановлює, що у разі збільшення вартості предмета договору, укладеного Отримувачем з постачальником (продавцем), може бути проведена доплата суми коштів у межах граничного розміру отриманого Гранту. У такому випадку Отримувач вносить відповідні зміни до бізнес-плану, надсилає його до Міністерства економіки України, яке приймає рішення щодо збільшення суми вартості предмета договору, в письмовому вигляді передає його Отримувачу та уповноваженому банку. Відповідні зміни викладаються в додатковій угоді до цього Договору.
Пункт 5 розділу IV Типового договору безпосередньо регулює процедуру внесення змін саме у випадку збільшення вартості предмета договору, укладеного Отримувачем із постачальником (продавцем). Разом із тим зазначене положення, за твердженням позивача, має суттєве значення для тлумачення загальної правової конструкції Договору, оскільки прямо демонструє, що будь-яка зміна параметрів реалізації грантового проєкту не здійснюється автоматично, а потребує: внесення змін до бізнес-плану; розгляду та прийняття рішення Мінекономіки; оформлення відповідних змін додатковою угодою.
Договором (п. 5 розділу IV Типового договору) прямо передбачено, що Отримувач вносить відповідні зміни до бізнес-плану, надсилає його до Міністерства економіки України, яке приймає рішення... Відповідні зміни викладаються в додатковій угоді до цього Договору. Отже, навіть для зміни окремого елементу реалізації проєкту - вартості предмета договору - Типовий договір вимагає окремого погодження, внесення змін до бізнес-плану та укладення додаткової угоди. Це свідчить про те, що сторони та сам Договір виходять із принципу неможливості автоматичної зміни погоджених умов реалізації грантового проєкту.
Позивач стверджує, що п. 3 розділу XIII лише передбачає технічний механізм оновлення типової форми договору шляхом її опублікування на сайті Мінекономіки. При цьому ні Порядок №739, ні Типовий договір не містять положень про те, що зміна типової форми автоматично змінює: раніше погоджений бізнес-план; індивідуальні показники конкретного отримувача гранту; або істотні умови вже укладеного договору. Більше того, жодна норма, Порядку № 739, постанови КМУ № 1166, Типового договору не містить положень про автоматичне поширення нових умов на вже укладені договори чи автоматичне припинення раніше прийнятих зобов`язань.
Щодо посилання відповідача на принцип lexmitior позивач зазначає, що відповідач намагається застосувати до цивільно-правових договірних зобов`язань принцип, який використовується у сфері публічно-правової юридичної відповідальності, насамперед кримінального права та адміністративно-деліктного права. Однак правовідносини, що виникли між Мінекономіки та відповідачем, мають виключно цивільно-правовий та договірний характер. Вказані правовідносини виникли на підставі добровільного волевиявлення відповідача внаслідок укладення Договору про надання гранту шляхом подання заяви про приєднання у межах реалізації механізму державної фінансової підтримки, визначеного Порядком № 739. Тобто між сторонами виникло саме цивільне зобов`язання у розумінні ст. 11 та 509 Цивільного кодексу України. Таким чином, сама правова природа спірних правовідносин виключає можливість застосування принципу lexmitior.
Позивач зазначає, що відповідач безпідставно посилається на принцип contra proferentem, намагаючись обґрунтувати необхідність тлумачення умов Договору на свою користь як сторони, що приєдналася до договору. Однак наведений довід є юридично неспроможним, оскільки відповідач фактично неправильно тлумачить зміст принципу contra proferentem та правову природу спірних правовідносин. Принцип contra proferentem дійсно застосовується у договірному праві та полягає у тому, що у разі наявності неоднозначності або множинного тлумачення умов договору сумніви можуть тлумачитися проти сторони, яка сформулювала відповідну умову договору.
Водночас правова природа цього принципу свідчить про те, що його застосування можливе виключно за наявності одночасно таких умов: договірне положення є нечітким або неоднозначним; існує декілька можливих варіантів його правомірного тлумачення; після застосування загальних правил тлумачення договору зміст відповідної умови залишається невизначеним. Однак у даній справі жодна із наведених умов відсутня. Умова Договору щодо створення не менше 25 робочих місць є чіткою, однозначною та такою, що не допускає множинного тлумачення.
У запереченні на відповідь на відзив відповідач зауважує, що він не вимагає застосувати нову редакцію Порядку №739 ретроспективно як норму прямої дії, а посилається на неї як на доказ того, що сама держава в подальшому змінила підхід до оцінки ефективності грантових програм та пом`якшила критерії, щодо створення кількості робочих місць грантоотримувачами. Більше того, сам позивач фактично визнає, що нова редакція Порядку №739 передбачає інший підхід до визначення обов`язкових умов гранту, зокрема щодо кількості робочих місць та співвідношення між економічним результатом і кадровими показниками. Отже, наведені зміни нормативного регулювання, на переконання відповідача, свідчать про те, що навіть законодавець визнав необхідність більш гнучкого та економічно обґрунтованого підходу до реалізації грантових програм.
Окрім того, відповідач вважає, що позивач взагалі ігнорує відповідні визначення, які містяться в основному Договорі і передбачають порядок внесення змін до Договору та шляху приєднання до них, а саме: розділу XІІI, щодо Порядку укладання договору та внесення до нього змін, згідно з яким, як вже зазначалося у відзиві на позовну заяву відповідачем чітко вказано порядок, згідно якого: "Умови цього договору можуть бути змінені шляхом розміщення Міністерством економіки України нової редакції Договору (у вигляді файлу, на який накладено кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи Міністерства економіки України) на сайті не пізніше, ніж за 7 (сім) календарних днів до дати набрання чинності такими змінами. Одержувач зобов`язується регулярно ознайомлюватись з опублікованими на сайті новими редакціями Договору."
Відповідач повідомляє, що постановою Кабінету Міністрів України №1166 від 15.10.2024 було внесено зміни до Порядку надання грантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 червня 2022 року №739. Зокрема, згідно із зазначеними змінами, а саме п. 28 зазначено, що у разі невиконання отримувачем обов`язкової умови договору гранту щодо сплати протягом трьох років з дня отримання гранту податків, зборів (обов`язкових платежів) до державного та місцевих бюджетів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі отриманого гранту отримувач зобов`язаний повернути Мінекономіки або Державному центру зайнятості різницю між сумою отриманого гранту та фактично сплаченими податками, зборами (обов`язковими платежами), єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Проте позивач оминаючи порядок внесення змін до Договору (шляхом ознайомлення і автоматичного приєднання грантоотримувача до його умов) прагне застосувати до відповідача максимально суворе "покарання", яке полягає у повному поверненні грантоотримувачем суми гранту, не зважаючи на те, що відповідач використав вказану суму гранту саме на цілі створення виробництва із переробки, відповідач вклав значні кошти у його будівництво і розвиток.
Відповідач стверджує, що ним провадиться господарська діяльність без ознак її ризиковості, держава в особі Мінекономіки, не зазнала матеріальних збитків так як кошти гранту було повернуто відповідачем у повному обсязі до державного бюджету шляхом сплати податків, окрім того відповідачем було вкладено значні власні кошти у реалізацію проєкту. Таким чином, навіть без застосування нової редакції Порядку №739 до спірних правовідносин, сам факт зміни підходу держави до оцінки грантових проєктів, на переконання відповідача, підтверджує необґрунтованість надмірно формальної позиції позивача.
Доводи позивача про те, що сам факт сплати податків протягом 3-річного терміну дії грантового договору, не звільняє відповідача від обов`язку створення робочих місць, самі по собі не спростовуються відповідачем, однак правова оцінка позивача є односторонньою, надмірно формальною та такою, що не враховує змісту спірних правовідносин, принципів цивільного права та правової природи державної грантової підтримки. Відповідач не стверджує, що обов`язок щодо створення робочих місць взагалі не підлягав виконанню або був факультативним. Разом із тим, позивач помилково ототожнює факт недосягнення окремого показника із повним невиконанням Договору та втратою державою результату грантової програми. Такий підхід, на думку відповідача, суперечить ст. 651 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення саме істотного порушення договору, а не будь-якого формального відступу від окремих умов. Відповідач стверджує, що у даному випадку позивачем не доведено, яких втрат він зазнав, через дії відповідача в результаті грантової програми, нецільового використання коштів, відсутності економічного ефекту, припинення діяльності підприємства, завдання шкоди державному бюджету. Цільове використання коштів гранту у розумінні Договору та Порядку № 739 не зводиться до формального придбання активів або здійснення окремих господарських операцій, а охоплює повний цикл реалізації проєкту, включно з фактичним залученням придбаного обладнання до виробничого процесу, його монтажем, введенням в експлуатацію, налагодженням технологічних процесів та безпосереднім використанням такого обладнання для досягнення цілей грантового фінансування. Саме створення та запуск виробництва, передбаченого бізнес-планом, є тим кінцевим результатом, з яким законодавець та сторони Договору пов`язують належність і правомірність використання бюджетних коштів, а також збереження за грантом статусу безповоротної державної допомоги. Отже, державний економічний інтерес, на досягнення якого була спрямована грантова програма, фактично реалізований. Відповідач наполягає на тому, що позивач помилково виходить із того, що всі умови договору мають оцінюватися виключно ізольовано одна від одної без врахування фактичного результату виконання договору в цілому.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд встановив таке.
Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 №739 Деякі питання надання грантів для переробних підприємств затверджено Порядок надання грантів на створення або розвиток переробних підприємств (далі - Порядок №739).
Відповідно до п. 1 Порядку № 739 в редакції від 10.08.2022 цей Порядок визначає умови, критерії та механізм використання коштів, передбачених Мінекономіки у загальному фонді за рахунок коштів резервного фонду державного бюджету за програмою "Надання грантів для створення або розвитку бізнесу" для надання безповоротної державної допомоги суб`єктам господарювання (далі - отримувач) у формі грантів на створення або розвиток переробних підприємств (далі - грант).
Для цілей цього Порядку суб`єктом господарювання вважається суб`єкт мікропідприємництва, малого чи середнього підприємництва (фізична особа - підприємець або юридична особа) у значенні, наведеному в Господарському кодексі України, крім суб`єктів господарювання державного та комунального секторів економіки. (п. 3 Порядку № 739 в редакції від 10.08.2022)
Надання грантів здійснюється Мінекономіки через акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - уповноважений банк) відповідно до договору про взаємодію між Мінекономіки та уповноваженим банком (далі - договір про взаємодію). (п. 6 Порядку № 739 в редакції від 10.08.2022)
Заява формується отримувачем особисто засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) після проходження ним ідентифікації та автентифікації з використанням інтегрованої системи електронної ідентифікації, електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, та/або інших засобів ідентифікації, які дають змогу однозначно встановлювати особу заявника. Отримувач може формувати заяву власними технічними засобами у відділенні уповноваженого банку. Заява формується засобами Порталу Дія у довільній формі, придатній для сприйняття її змісту, відповідно до відомостей, визначених пунктами 10 і 11 цього Порядку. Формування заяви закінчується накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису або електронної системи BankID. Заява має містити відомості, зазначені у пунктах 10 і 11 цього Порядку. Невід`ємним додатком до заяви є бізнес-план, форма якого визначається Мінекономіки. (абз. 1-5 п. 9 Порядку №739 в редакції від 10.08.2022)
Рішення про надання гранту приймається Мінекономіки протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня кінцевого строку подання заяв на підставі переліку висновків уповноваженого банку, який включає оцінку бізнес-плану, співбесіди та результати перевірки ділової репутації отримувача. Порядок обміну та передачі документів між уповноваженим банком та Мінекономіки визначається договором про взаємодію. (п. 17 Порядку №739 в редакції від 10.08.2022)
Мінекономіки на підставі інформації уповноваженого банку про результати перевірки та оцінювання заяв видає наказ. (абз. 12 п. 19 Порядку в редакції від 10.08.2022)
Для отримання гранту отримувач підписує договір про надання гранту у вигляді договору про приєднання за формою, встановленою Мінекономіки (далі - договір гранту). (абз. 1 п. 20 Порядку №739 в редакції від 10.08.2022)
Обов`язковими умовами договору гранту є: сплата протягом трьох років з дня отримання гранту податків, зборів (обов`язкових платежів), єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до зведеного бюджету України у розмірі отриманого гранту; створення робочих місць та працевлаштування на них згідно з додатком. (абз. 3 п. 20 Порядку №739 в редакції від 10.08.2022)
Додатком до Порядку №739 в редакції від 10.08.2022 передбачено, що у разі надання гранту у розмірі 6 400 001-8 000 000 грн - кількість працевлаштованих осіб - 25.
Робочі місця та працевлаштування на них за програмою повинно бути здійснено не менш як 30 відсотків не пізніше ніж через шість місяців з дати отримання гранту та решта не пізніше ніж через дванадцять місяців з дати отримання гранту. (абз 4 п. 20 Порядку №739 в редакції від 10.08.2022)
Наказом Мінекономіки від 17.09.2022 №3163 вирішено надати гранти на створення або розвиток переробних підприємств фізичним особам, фізичним особам - підприємцям, суб`єктам господарювання, зазначеним у додатку до цього наказу, зокрема ТОВ "ПКК".
23.09.2022 відповідач підписав Заяву про приєднання до Договору про надання гранту, якою приєднався до умов Договору про надання гранту (далі - Договір), умови якого затверджені Наказом Міністерства економіки України (далі - Мінекономіки) від 15.07.2022 №2109, зареєстрованого Міністерством юстиції України від 27.07.2022 №840/38176 та оприлюднені на офіційному сайті Міністерства економіки України в мережі Інтернет, вільний доступ до якого здійснюється за адресою (доменний ім`ям): www.me.gov.ua. Зазначення термінів та скорочень у цій заяві відповідають їх значенням, передбаченим Договором.
Укладання Договору внаслідок приєднання Отримувача до його умов передбачає надання Гранту у розмірі 8000000 грн без ПДВ.
Надання Отримувачу Гранту у зазначеному розмірі здійснюється відповідно до наданих Отримувачем заяви на отримання гранту та Бізнес-плану на підстав рішення Міністерства економіки України про надання Гранту №3163 від 17.09.2022.
Обов`язковими умовами, виконання яких повинен забезпечити Отримувач відповідно до умов Порядку є:
- сплата Отримувачем протягом трьох років з дня отримання Гранту податків, зборів (обов`язкових платежів), єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до зведеного бюджету України у розмірі отриманого гранту;
- створення Отримувачем 25 робочих місць.
- оформлений на папері та підписаний Бізнес-план є додатком до цієї заяви про приєднання до Договору про надання гранту.
Отже, 23.09.2022 між Мінекономіки та ТОВ "ПКК" укладено договір про надання гранту (далі - Договір) шляхом приєднання відповідача до всіх його умов в цілому шляхом надання заяви про приєднання до умов цього договору.
Наказом Міністерства економіки України від 15.07.2022 № 2109 затверджено Форму договору про надання гранту, відповідно до преамбули якого цей договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України і може бути укладений лише шляхом приєднання отримувача до всіх його умов в цілому шляхом надання АТ "Ощадбанк" заяви про приєднання до умов цього Договору в порядку, передбаченому цим Договором, який укладається між Міністерством економіки України з одної сторони та суб`єктом господарювання (далі - Отримувач), з іншої сторони, щодо якого Міністерством економіки України прийнято рішення про надання безповоротної державної допомоги на створення або розвиток переробних підприємств (далі - Грант) та який приєднався до умов цього Договору у визначеному в ньому порядку, які спільно іменуються як Сторони, а кожний окремо як Сторона.
При укладанні цього Договору Міністерство економіки України діє на виконання Договору про взаємодію між Міністерством економіки України та АТ "Ощадбанк" (далі - Договір про взаємодію) та Порядку надання грантів на створення або розвиток переробних підприємств, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 червня 2022 року № 739 (далі - Порядок).
На виконання цього Договору на підставі рішення Міністерства економіки України про надання гранту, прийнятого до його укладання Отримувачу відповідно до Порядку та Договору про взаємодію надається Грант у розмірі та Порядку визначених умовами цього Договору. (розділ ІІ Договору)
Розмір Гранту, який надається Отримувачу відповідно до цього Договору обумовлений бізнес-планом, визначається відповідно до прийнятого Міністерством економіки України рішення про надання Гранту та зазначається у заяві про приєднання. При цьому загальна вартість реалізації бізнес-плану має перевищувати суму Гранту та передбачає також фінансування за рахунок власних коштів Отримувача. (п. 1 розділу ІІІ Договору)
Грант надається у безготівковому вигляді у національній валюті України шляхом зарахування коштів на рахунок Отримувача через уповноважений банк у строки та порядку, визначені договором про взаємодію та Порядком. (п. 2 розділу ІІІ)
Уповноважений банк здійснює моніторинг виконання умов Договору відповідно до умов, визначених у Договорі про взаємодію, шляхом періодичних виїзних оглядів місця провадження господарської діяльності Отримувача протягом трьох років з дня надання йому Гранту або до повного виконання абзацу 2 пункту 1 Розділу V цього Договору. У разі встановлення факту нецільового використання Гранту під час моніторингу за виконанням умов цього Договору, витрачені кошти Гранту протягом одного місяця повертаються Отримувачем до уповноваженого банку, який протягом п`яти робочих днів повертає зазначені кошти на рахунок Міністерства економіки України, відкритий в Казначействі, для подальшого їх перерахування до Державного бюджету України в установленому законодавством порядку. Неповернуті Отримувачем кошти Гранту стягуються з нього в установленому законодавством порядку. (п. 7 розділу IV Договору)
Обов`язковими умовами є: сплата Отримувачем протягом трьох років з дня отримання Гранту податків, зборів (обов`язкових платежів), єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до зведеного бюджету України у розмірі отриманого гранту; створення Отримувачем не менше 25 робочих місць відповідно до умов Порядку. (п. 1 розділу V Договору)
Отримувач зобов`язується: виконати обов`язкові умови; у разі невиконання обов`язкової умови визначеної абзацом 3 пункту 1 Розділу V цього договору протягом 30 днів повернути кошти у сумі отриманого Гранту на рахунок, відкритий в уповноваженому банку. (пп. 2, 6 п. 2 розділу VI Договору)
Міністерство економіки України має право, зокрема за результатами моніторингу уповноваженого банку за виконанням умов Договору (зокрема, шляхом періодичних виїзних оглядів місця провадження господарської діяльності Отримувача), який уповноважений банк має право здійснювати протягом трьох років з дня надання Отримувачу Гранту або до повного виконання обов`язкової умови визначеної абзацом 2 пункту 1 Розділу V цього Договору, вимагати повернення коштів Гранту та розірвати цей Договір у випадках, передбачених його умовами. (п. 4 розділу VI Договору)
Отримувач несе відповідальність за ризики, пов`язані з використанням коштів Гранту та реалізацією бізнес-плану. (п. 6 розділу VI Договору)
У разі якщо Отримувач не виконав обов`язкову умову він повертає до уповноваженого банку різницю між сумою отриманого Гранту та фактично сплаченими після отримання Гранту податками, зборами (обов`язковими платежами), єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. (п. 6 розділу VIІ Договору)
Сторона звільняється від визначеної цим Договором та/або законодавством України відповідальності за повне або часткове порушення цього Договору, якщо вона доведе, що таке порушення сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин, визначених у цьому Договорі, за умови, що їх настання було засвідчено довідкою Торгово-промислової палати України. Про настання та припинення форс-мажорних обставин Сторона зобов`язана повідомити в письмовій формі іншу Сторону цього договору протягом трьох днів з дня настання або припинення таких обставин відповідно. (п. 1 розділу Х Договору)
Договір укладається шляхом приєднання Отримувачем (суб`єктом господарювання) до його умов шляхом подання до уповноваженого банку належним чином заповненої та підписаної Отримувачем (його уповноваженим представником) заяви про приєднання (в двох ідентичних примірниках), яка оформляється у письмовій. Договір вважається укладеним з дати проставляння уповноваженим банком (його представником) відмітки на поданій йому Отримувачем заяві про приєднання про отримання та перевірку такої заяви. Така відмітка проставляється уповноваженим банком (його представником) після належної ідентифікації та верифікації Отримувача (його представників), а також перевірки відповідності її даних заяві на отримання гранту, бізнес-плану та рішенню Міністерства економіки України про надання Гранту такому Отримувачу. Уповноважений банк відмовляє у проставлянні зазначеної відмітки на заяві про приєднання у випадку виявлення невідповідності вказаним документам. (п. 2 розділу ХІІІ Договору)
Умови цього Договору можуть бути змінені шляхом розміщення Міністерством економіки України нової редакції Договору (у вигляді файлу, на який накладено кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи Міністерства економіки України) на сайті не пізніше, ніж за 7 (сім) календарних днів до дати набрання чинності такими змінами. Одержувач зобов`язується регулярно ознайомлюватись з опублікованими на сайті новими редакціями Договору. (п. 3 розділу ХІІІ Договору)
Цей Договір набирає чинності з дня його укладання у порядку визначеному розділом ХІІI Договору та діє 3 роки з дня отримання Гранту, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань Сторін за цим Договором. (п. 1 розділу ХIV Договору)
30.09.2022 АТ "Ощадбанк" перерахувало на рахунок відповідача 8 000 000 грн із зазначенням призначення: зарахування коштів гранту згідно Постанови КМУ №738 від 21.06.2022. Водночас фактичною датою отримання / прийняття коштів гранту є 14.12.2022, про що також стверджує позивач.
Відповідно до Протоколу №02 засідання Моніторингової комісії від 05.06.2025 (далі - Протокол комісії) засідання Моніторингової комісії проводиться на виконання вимог п. 22 Порядку надання грантів на створення або розвиток виробництв переробної промисловості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 №739, зі змінами та доповненнями та на підставі наказу АТ "Ощадбанк" від 27.05.2025 №402.
До порядку денного віднесено, в тому числі розгляд питання щодо підтвердження / порушення виконання умов договору про надання гранту ТОВ "ПКК". Підставою для внесення питання на розгляд зазначено порушення отримувачем протягом всього періоду реалізації проекту умови щодо створення та збереження робочих місць (п. 20 Порядку). Станом на дату проведення засідання ТОВ "ПКК" не завершила будівництво переробного комплексу. Відповідно до роз`яснень ТОВ "ПКК" створила необхідну кількість робочих місць в рамках будівництва переробного комплексу та підтверджує що виробництва "ще не існує".
По вказаному питанню прийнято рішення: членами Моніторингової комісії підтверджено порушення виконання підпунктів 6), 8) пункту 2 розділу IV "Права та обов`язки сторін" договору про надання гранту та умов Порядку клієнта філії - Черкаське обласне управління АТ "Ощадбанк" ТОВ "ПКК". АТ "Ощадбанк" в оперативному порядку сформувати та надати до Міністерства економіки України пакет документів ТОВ "ПКК" для проведення подальшої роботи щодо повернення грантових коштів відповідно до Порядку.
У Додатку 6 до протоколу засідання Моніторингової комісії від 05.06.2025 №02 зазначено таку інформацію щодо кількості створених робочих місць:
кількість робочих місць на дату підписання Договору гранту - 2,
кількість робочих місць відповідно до постанови №739 - 25,
1 кв. 2023 - 1,
2 кв. 2023 - 3,
3 кв. 2023 - 7,
4 кв. 2023 - 7,
1 кв. 2024 - 4,
2 кв. 2024 - 4,
3 кв. 2024 - 5,
4 кв. 2024 - 5.
Документи, що підтверджують дану інформацію:
1) Форма 1ДФ (3ДФ) на наступні дати: 08.08.2023, 03.11.2023, 26.01.2024, 04.04.2024, 02.07.2024, 11.10.2024, 06.01.2025;
2) Довідки Клієнта на 10.07.2023, 30.10.2023, 31.01.2024, 06.02.2024, 29.03.2024, 19.04.2024, 28.06.2024, 09.10.2024.
Підстава внесення питання на розгляд Моніторингової комісії: Клієнтом не виконуються умови договору: запуску виробництва; щодо кількості найманих працівників. Пункт Порядку, який був порушений отримувачем: п. 20 Порядку.
Пояснення отримувача: Клієнтом витрачено 2 роки на отримання дозволів на будівництво заводу по переробці конопляної сировини. Наразі клієнт прикладає всі зусилля на реєстрацію об`єктів будівництва і введення їх в експлуатацію.
Суд дослідив надані відповідачем відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам, що є Додатком 1 до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб і сум отриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску та встановив кількість найманих позивачем працівників у кожен місяць трирічного строку Договору:
у жовтні 2022 року - 1, у листопаді 2022 року - 1, у грудні 2022 року - 1;
у січні 2023 року - 1, у лютому 2023 року - 1, у березні 2023 року - 1, у квітні 2023 року - 2, у травні 2023 року - 2, у червні 2023 року - 3, у липні 2023 року - 3, у серпні 2023 року - 7, у вересні 2023 року - 7, у жовтні 2023 року - 8, у листопаді 2023 року - 7, у грудні 2023 року - 7;
у січні 2024 року - 4, у лютому 2024 року - 4, у березні 2024 року - 4, у квітні 2024 року - 4, у травні 2024 року - 4, у червні 2024 року - 4, у липні 2024 року - 5, у серпні 2024 року - 5, у вересні 2024 року - 5, у жовтні 2024 року - 5, у листопаді 2024 року - 2, у грудні 2024 року - 6;
у січні 2025 року - 6, у березні 2025 року - 6, у квітні 2025 року - 6, у травні 2025 року - 6, у червні 2025 року - 5, у липні 2025 року - 4, у серпні 2025 року - 1, у вересні 2025 року - 5, у листопаді 2025 року - 2, у грудні 2025 року - 2.
Вказане також підтверджується довідками отримувача гранту щодо кількості найманих працівників та суми сплачених податків, зборів (обов`язкових платежів), які подавалися відповідачем АТ "Ощадбанк".
Мінекономіки звернулося до позивача з претензією від 19.11.2025 №2431-05/79089-07 щодо невиконання умов договору про надання гранту від 23.09.2022, в якій вимагало у строк до 01.12.2025 добровільно повернути до державного бюджету України кошти гранту у повному обсязі - 8 000 000 грн.
У свою чергу відповідач надав позивачу відповідь на претензію щодо невиконання умов договору про надання гранту, у якій виклав пояснення та висновки з приводу виконання ним умов договору.
Позивач стверджує, що відповідач грант у сумі 8 000 000 грн не повернув, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Зі змісту викладених обставин випливає, що у відповідача в результаті приєднання до умов Договору, відповідно до п. 1 розділу VI Договору та п. 19 Порядку №739 в редакції від 10.08.2022, виник обов`язок зі створення не менше 25 робочих місць.
При цьому відповідно до п. 20 Порядку №739 в редакції від 10.08.2022 робочі місця та працевлаштування на них за програмою повинно бути здійснено не менш як 30 відсотків не пізніше ніж через шість місяців з дати отримання гранту та решта не пізніше ніж через дванадцять місяців з дати отримання гранту.
Оскільки, як встановлено судом вище, грошові кошти фактично отримано відповідачем 14.12.2022, то станом на 14.06.2023 відповідачем повинно було бути створено щонайменше 7 повних робочих місць та 1 робоче місце з 0,5% навантаженням, далі до 14.12.2023 відповідач повинен був створити решту робочих місць, в загальній кількості - 25.
Зі змісту наданих відповідачем відомостей про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам випливає, що станом на червень 2023 року відповідачем було створено 3 робочі місця, а не щонайменше 7 повних робочих місць та 1 робоче місце з 0,5% навантаженням, як це було передбачено Порядком №739 чинним на момент укладення Договору та, власне, Договором.
Далі до 14.12.2023 відповідач повинен був створити решту робочих місць, в загальній кількості - 25. Проте, як встановлено судом вище, станом на грудень 2023 року у відповідача було 7 найманих працівників.
При цьому відповідно до абз. 3 п. 21 Порядку №739 в редакції від 10.08.2022, у разі невиконання обов`язкової умови договору гранту, визначеної абзацом п`ятим пункту 20 цього Порядку, договір гранту розривається, а отримувач здійснює повернення коштів у сумі отриманого гранту протягом 30 днів на спеціальний рахунок, відкритий в уповноваженому банку. Уповноважений банк протягом п`яти робочих днів повертає зазначені кошти на рахунок Мінекономіки, відкритий в Казначействі, для подальшого їх перерахування до Державного бюджету України в установленому порядку. Неповернуті отримувачем кошти стягуються з нього відповідно до законодавства.
Отже уже станом на 14.06.2023 та 14.12.2023 у відповідача були наявні порушення Договору в частині виконання його обов`язкової умови про створення робочих місць.
Щодо доводів відповідача про те, що постановою КМУ №1166 від 15.10.2024 було внесено зміни до Порядку надання грантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 червня 2022 року № 738, зокрема вказаною постановою було доповнено Постанову №739 щодо обов`язкової умови про створення робочих місць та працевлаштування на них працівників в еквіваленті повної зайнятості у кількості, необхідній для виробничого процесу, але не менше п`яти робочих місць, суд зазначає таке.
Як встановлено судом вище, відповідно до п. 3 розділу ХІІІ Договору умови цього Договору можуть бути змінені шляхом розміщення Міністерством економіки України нової редакції Договору (у вигляді файлу, на який накладено кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи Міністерства економіки України) на сайті не пізніше, ніж за 7 (сім) календарних днів до дати набрання чинності такими змінами. Одержувач зобов`язується регулярно ознайомлюватись з опублікованими на сайті новими редакціями Договору.
Крім того, у Рішеннях Конституційний Суд України постійно наголошує на тому, що ключовим у питанні розуміння гарантованого статтею 8 Конституції України принципу верховенства права є принцип юридичної (правової) визначеності, який вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності норм права, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2017 № 2-р/2017).
Отже, подаючи заявку та приєднуючись до умов Договору, заявник був обізнаний, в тому числі з можливістю змін умов Договору та обов`язку знайомитись з такими змінами.
Як слушно зауважує позивач, правова природа договору приєднання виключає можливість подальшого одностороннього перегляду Отримувачем тих умов, з якими він добровільно погодився при укладенні правочину. Більше того, укладення Договору здійснювалося не у сфері приватних диспозитивних відносин між рівними комерційними суб`єктами, а в межах спеціального механізму надання державної фінансової підтримки за рахунок коштів Державного бюджету України, врегульованого постановою Кабінету Міністрів України № 739 та Типовим договором, затвердженим наказом Мінекономіки. Отже, умови надання гранту мали не лише договірний, а й нормативно-обумовлений характер, а тому були обов`язковими для відповідача у повному обсязі.
Суд не погоджується із твердженням позивача про те, що п. 3 розділу XIII лише передбачає технічний механізм оновлення типової форми договору шляхом її опублікування на сайті Мінекономіки, враховуючи принцип "contra proferentem", який полягає в тому, що при тлумаченні, у разі сумніву, слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, має нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, постанову Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2018 у справі №753/11000/14-ц, постанови Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №910/16011/17, від 15.05.2019 у справі №917/803/18, від 17.02.2021 у справі №916/3948/19, від 18.03.2021 у справі №910/9525/19, від 29.06.2021 у справі №910/6838/20, від 21.12.2021 у справі №910/17027/20).
Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін" (under the diminant sinfluence of the party).
При цьому у рішенні від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" (Заява №29979/04) Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява №33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява №48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, п. 72, від 08.04.2008, "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п. 51, від 15.09.2009). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (ToscutaandOthers v. Romania), заява №36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їл діз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).
У постанові від 14.01.2020 у справі № 910/15058/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що процедури органів державної влади та місцевого самоврядування повинні бути прозорі та зрозумілі. В іншому випадку рішення органів влади не може вважатися правомірним.
З викладеного випливає, що, всупереч доводам позивача, оскільки Договором прямо передбачено можливість внесення змін до Договору шляхом розміщення Міністерством економіки України нової редакції Договору не пізніше, ніж за 7 (сім) календарних днів до дати набрання чинності такими змінами, відповідач зобов`язаний був враховувати та правомірно розраховував на чинність Договору у кожний конкретний період в редакції, розміщеній Міністерством економіки України.
З преамбули Договору випливає, що при його укладанні Мінекономіки діє, в тому числі, на виконання Порядку №739. Отже внесення змін до Договору здійснюється з урахуванням змін до Порядку №739.
Проаналізувавши динаміку змін Порядку №739 суд встановив, що редакціями від 03.12.2022, 31.01.2023, 14.08.2023, 15.11.2023, 07.12.2023 та 15.12.2023 суттєвих змін до положень, які передбачають як обов`язкову умову створення 25 робочих місць у випадку отримання гранту у розмірі 8 000 000 грн внесено не було.
Водночас відповідно до абз. 3 п. 20 Порядку № 739 в редакції від 18.10.2024, обов`язковою умовою договору гранту є, зокрема, створення робочих місць та працевлаштування на них працівників в еквіваленті повної зайнятості у кількості, необхідній для виробничого процесу, але не менше п`яти робочих місць, з урахуванням вимоги сплатити протягом трьох років з дати отримання гранту єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму нарахованої заробітної плати застрахованим особам, які працевлаштовані на робочі місця, створені в межах проекту, у розмірі не менше 20 відсотків суми отриманого гранту. Створення робочих місць та працевлаштування на робочі місця в межах проекту повинно бути здійснено не пізніше ніж через шість місяців з дати отримання гранту, що підтверджується отримувачем щокварталу протягом 36 місяців з дати отримання гранту.
У разі звільнення працівників, працевлаштованих відповідно до абзацу п`ятого цього пункту, до закінчення 36-місячного строку з дня працевлаштування на їх робочі місця у межах зазначеного строку працевлаштовуються інші особи. Суб`єкт господарювання протягом п`яти календарних днів після звільнення працівника, працевлаштованого на умовах цього Порядку, повідомляє відповідному центру зайнятості про наявність або відсутність наміру комплектування ним робочого місця особами з числа зареєстрованих безробітних. За наявності такого наміру у роботодавця та у разі відсутності протягом п`яти днів з дня отримання такого повідомлення у центрі зайнятості зареєстрованих безробітних, які можуть бути працевлаштовані на умовах цього Порядку, комплектування таких робочих місць здійснюється суб`єктом господарювання самостійно. (абз. 9 п. 20 Порядку №739 в редакції від 18.10.2024)
У подальшому відповідні зміни до форми договору про надання гранту, затвердженої наказом Мінекономіки від 15.07.2022 № 2109, затверджено наказом Мінекономіки від 03.02.2025 №878.
Отже, починаючи з 03.02.2025 у відповідача було право на звільнення 20 робочих місць, залишивши мінімальну обов`язкову кількість робочих місць - 5. При цьому працевлаштування п`яти осіб повинно підтверджуватися отримувачем гранту щокварталу протягом 36 місяців з дати отримання гранту.
Як стверджує сам відповідач, у нього відповідно до Договору був обов`язок регулярно ознайомлюватись з опублікованими на сайті новими редакціями Договору. Відтак відповідач приймаючи умови Договору був обізнаний зі своїм обов`язком зі створення 25 робочих місць та повинен був бути обізнаним шляхом ознайомлення з новою редакцією Договору про обов`язок зі створення щонайменше п`яти робочих місць.
Проте матеріалами справи не підтверджується, а відповідач не надав доказів працевлаштування з 14.06.2023 щонайменше 7 повних робочих місць та 1 робоче місце з 0,5% навантаженням, з 14.12.2023 - 25 робочих місць, хоча з грудня 2024 року відповідач стабільно мав 5 працевлаштованих осіб, проте за попередній період дії Договору відповідний обов`язок відповідачем не виконано.
У викладеній редакції Порядок №739 та умови Договору були чинні на момент проведення перевірки та складення Протоколу комісії 05.06.2025.
Стосовно доводів відповідача щодо достатності створення п`яти робочих місць, оскільки законодавець сам визнав надмірність вимоги у створенні 25 робочих місць, суд зауважує, що на підставі поданих відповідачем доказів встановлено, що відповідачем з 14.06.2023 (через шість місяців після отримання гранту) до дати проведення моніторингу не забезпечено безперервно створення п`яти робочих місць та працевлаштування на них осіб, тому навіть в разі надання зворотної дії в часі Порядку № 739 (що за загальним правилом застосовується лише до фізичних осіб) відповідач не виконав свій обов`язок щодо працевлаштування і п`яти осіб. 
З викладеного випливає, що ТОВ "ПКК" обов`язкову умову зі створення робочих місць не виконало.
Невиконання відповідачем умов Договору встановлено Протоколом №02 засідання Моніторингової комісії від 05.06.2025, відповідно до якого встановлено порушення отримувачем (ТОВ "ПКК") протягом всього періоду реалізації проекту умови щодо створення та збереження робочих місць (п. 20 Порядку).
Згідно з абз. 13 п. 20 у редакції від 18.10.2024 у разі невиконання обов`язкової умови договору гранту, зокрема нестворення отримувачем робочих місць протягом шести місяців з дня зарахування коштів на його рахунок та непрацевлаштування на них осіб згідно з умовами цього Порядку, сума гранту протягом одного місяця після закінчення такого шестимісячного періоду повертається отримувачем у повному обсязі уповноваженому банку на рахунок, з якого здійснювалося перерахування гранту.
Вказаній нормі кореспондує положення п. 6 розділу VII Договору в редакції від 03.02.2025.
Тобто згідно з Порядком №739 в редакції від 18.10.2024 та відповідно до Договору в редакції від 03.02.2025 у відповідача виник обов`язок повернути суму гранту у зв`язку з нестворенням останнім робочих місць у відповідних кількостях, що передбачалось умовами Договору та Порядку.
Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про те, що ТОВ "ПКК" у порушення умов Договору та Порядку №739 не виконало обов`язкову умову, а саме створення протягом шести місяців щонайменше 30% від 25 робочих місць, а через рік - 25 робочих місць, а з 03.02.2025 щонайменше п`яти робочих місць та працевлаштування на них осіб, наслідком чого, відповідно до умов Договору та Порядку № 739 є обов`язок останнього повернути суму гранту.
Як встановлено вище, Мінекономіки звернулося до позивача з претензією від 19.11.2025 №2431-05/79089-07 щодо невиконання умов договору про надання гранту від 23.09.2022, в якій вимагало у строк до 01.12.2025 добровільно повернути до державного бюджету України кошти гранту у повному обсязі - 8 000 000 грн.
Відповідач доказів повернення суми гранту суду не надав.
Принцип jura novit curia ("суд знає закон") зобов`язує суд визначити яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору та надати правову кваліфікацію відносинам сторін з огляду на факти встановлені під час розгляду справи, застосувавши положення які дійсно регулюють відповідні правовідносини.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17 та від 25.06.2019 у справі №924/1473/15 зроблено правовий висновок про те, що посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені в позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв`язку із цим суд, з`ясувавши при розгляді справи, що позивач послався не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує в рішенні саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.
Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.
Господарський суд при розгляді даної справи, з огляду на факти встановлені під час розгляду справи, керуючись принципом jura novit curia ("суд знає закон") застосовує чинні норми Порядку № 739, а не норми Порядку № 739 у старій редакції, що вказуються позивачем.
Відтак суд доходить висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 8 000 000 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо вимоги позивача про розірвання Договору суд зазначає таке.
В обґрунтування заявленої вимоги позивач покликається на положення п. 21 Порядку №739 в редакції від 10.08.2022, відповідно до абз. 3 якого, у разі невиконання обов`язкової умови договору гранту, визначеної абзацом п`ятим пункту 20 цього Порядку, договір гранту розривається, а отримувач здійснює повернення коштів у сумі отриманого гранту протягом 30 днів на спеціальний рахунок, відкритий в уповноваженому банку.
Водночас положення Порядку №739 в редакції від 18.10.2024 не містять положень про розірвання Договору у зв`язку з невиконанням обов`язкової умови Договору в частині створення робочих місць.
Порядок дострокового розірвання Договору визначено розділом ІX в обох редакціях, згідно з п. 2 якого передбачено, що Договір може бути розірваний достроково Міністерством економіки України в односторонньому порядку шляхом направлення відповідного повідомлення Отримувачу у випадку встановлення в процесі моніторингу за додержанням умов цього Договору факту нецільового використання гранту.
Проте доказів нецільового використання гранту відповідачем позивач не надав.
Позивач, обґрунтовуючи вимогу розірвання Договору в судовому порядку посилається на ст. 611, 651 ЦК України.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. (ч. 1) Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. (ч. 2)
Суд враховує, що умовами Договору визначено, що він набирає чинності з дня його укладання у порядку визначеному розділом ХІІI Договору та діє 3 роки з дня отримання Гранту, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань Сторін за цим Договором. (п. 1 розділу ХIV Договору)
Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання щодо створення необхідної кількості робочих місць і працевлаштування на них відповідних осіб, то Договір продовжує діяти після спливу трьох років.
Суд вище встановив порушення відповідачем істотної умови Договору - нестворення робочих місць у кількості, визначеній чинним законодавством у відповідні періоди, тому суд погоджується із доводами позивача, що таке істотне порушення є достатньою підставою для розірвання Договору, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір за немайнову вимогу про розірвання договору та за майнову вимогу про стягнення 8 000 000 грн покладається на відповідача.
Керуючись ст. 74, 76 - 77, 129, 176, 233, 236-241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша конопляна корпорація" (ідентифікаційний код 43913276, пр. Хіміків, буд. 59, м. Черкаси, 18028) на користь Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України (ідентифікаційний код 37508596, вул. Михайла Грушевського, буд. 12/2, м. Київ, 01008) кошти гранту у сумі 8 000 000 грн на р/р НОМЕР_2 в АТ "Ощадбанк" (код ЄДРПОУ 00032129.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Розірвати Договір про надання гранту, укладений між Мінекономіки та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша конопляна корпорація" шляхом подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша конопляна корпорація" до Акціонерного товариства "Ощадбанк" заяви про приєднання до умов Договору від 23.09.2022.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша конопляна корпорація" (ідентифікаційний код 43913276, пр. Хіміків, буд. 59, м. Черкаси, 18028) на користь Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України (ідентифікаційний код 37508596, вул. Михайла Грушевського, буд. 12/2, м. Київ, 01008) 123 328 грн витрат зі сплати судового збору на р/р НОМЕР_3 .
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати сторонам за допомогою системи "Електронний суд".

Суддя Зоя ЗАРІЧАНСЬКА