П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/9858/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Єфіменко Ольга Володимирівна 
Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М. 
14 вересня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сапальової Т.В.  Сушка О.О. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не проведення індексації пенсії їй із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та у розмірі 1,0796;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 24.01.2025 індексацію її пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та у розмірі 1,0796.
1.2 В обґрунтування позову позивач вказує, що відповідачем під час проведення перерахунку пенсії не проведено її індексацію шляхом збільшення показника середньої заробітної плати по Україні, який враховується при обчисленні її пенсії на коефіцієнти збільшення в Україні за 2019-2021 роки. Позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила здійснити індексацію її пенсії із застосуванням відповідного показника середньої заробітної плати, однак отримала відмову у її задоволені, мотивовану обрахунком пенсійного забезпечення відповідно до вимог чинного законодавства.
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію, яка призначена відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
2.2 При призначенні пенсії позивачу Головним управлінням застосовано середній заробіток в Україні, з якого сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, в розмірі 3764,40 грн (2014-2016 роки) про що свідчить зміст листа отриманого позивачем у відповідь на подану заяву щодо здійснення перерахунку у зв`язку зі зміною показника середньої заробітної плати.
2.3 Відповідач не провів індексацію пенсії позивачу за 2023-2024 роки відповідно до вимог ст.42 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а встановив надбавку 100 грн на індексації 01.03.2023 та на індексації 01.03.2024 у розмірі 100,00 грн, про що свідчить розрахунок пенсійного забезпечення станом на 26.02.2025.
2.4 При цьому, відмову у проведенні індексації пенсії відповідач обґрунтував тим, що для обчислення пенсії позивача врахований показник середньої заробітної плати в Україні у розмірі 7994,47 грн (3764,40 грн - середня заробітна плата в Україні х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796 - коефіцієнти збільшення на виконання постанов Кабінету Міністрів України). 
2.5 Показник середньої заробітної плати 10846,37 грн, який було враховано для обчислення пенсії, є більшим ніж 7994,47 грн, тому індексація пенсії із застосуванням коефіцієнтів не проводилась.
2.6 Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернулась із цим позовом до суду.
3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15.01.2026 адміністративний позов задоволено:
- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не проведення ОСОБА_1 індексації пенсії з 24.01.2025 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірах 1,197 (у 2023), 1,0796 (у 2024) із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115 (у 2025);
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 з 24.01.2025 індексацію (перерахунок) пенсії з урахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197 (за 2023 рік), 1,0796 (за 2024 рік) та провести виплату перерахованої пенсії.
3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що проіндексований неналежний показник є меншим від того, який до обчислення пенсії позивачки застосований, але при цьому орган Пенсійного фонду України, його не індексуючи, дійшов помилкового висновку, що позивачка права на індексацію не має. Такі дії органу Пенсійного фонду України суд вважає протиправною бездіяльністю, та вважає, що пенсія позивачки підлягає індексації зі застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі: починаючи з 01.03.2023 - 1,197; з 01.03.2024 - 1,0796 та з 01.03.2025 - 1,115.
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
4.1 Відповідач просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15.01.2026 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на недотримання судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що на думку останньої призвело до неправильного вирішення питання.
4.2 В свою чергу, не погоджуючись з вказаним рішенням позивач також подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15.01.2026 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
4.3 Правом подати відзиви на апеляційні скарги сторони не скористались.
ІІ. Мотивувальна частина.
1. Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1 Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
1.2 Частиною п`ятою статті 2 Закону України від 03.07.1991 №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі – Закон №1282-XII) визначено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-IV).
1.3 Відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
1.4 Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
1.5 З метою забезпечення ефективної реалізації права громадян на перерахунок їх пенсії Кабінетом Міністрів України 20.02.2019 видано постанову №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», якою, серед іншого, затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV (далі – Порядок №124).
1.6 Згідно з пунктом 5 Порядку №124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 року на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.
1.7 Кожен наступний перерахунок у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
1.8 Отже, індексація пенсій у подальшому проводиться згідно з Порядком №124 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії станом на 01.10.2017 на відповідні коефіцієнти.
1.9 Таким чином, положення Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», не узгоджені з приписами частини другої статті 42 Закону №1058-IV, оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти:
показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону);
показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року (за приписами Порядку).
1.10 У випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.
1.11 Таким чином, при проведенні перерахунку пенсій, призначених у 2020-2023 роках згідно з Законом №1058-IV, у зв`язку з щорічною індексацією, збільшенню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, як це передбачено частиною другою статті 42 Закону №1058-IV.
1.12 З огляду на визначення загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами колегія суддів доходить висновку, що застосування при проведенні індексації пенсій, починаючи з 2020 року, відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV положень пункту 5 Порядку №124, є протиправним.
1.13 З врахуванням вищевикладеного, абзац перший в сукупності з абзацом другим пункту 5 Порядку №124 повинні застосовуватися лише у відповідності з частиною другою статті 42 Закону №1058-IV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення вказаної пенсії.
1.14 Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
1.15 Щодо доводів апеляційної скарги позивача про не визначення базового показника середньої заробітної плати, до якого підлягають застосуванню коефіцієнти збільшення 1,197 та 1,0796, колегія суддів зазначає таке.
1.16 Судом першої інстанції встановлено і сторонами не спростовано, що пенсію позивачу призначено 07.04.2022, а отже, відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058-IV, її індивідуальним показником середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, є показник, обчислений як середній за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019– 2021 роки, який згідно з матеріалами пенсійної справи становить 10846,37 грн.
1.17 Матеріалами справи підтверджується, що відповідач застосував до пенсії позивача не її індивідуальний показник за 2019– 2021 роки, а показник середньої заробітної плати за 2014 - 2016 роки (3764,40 грн), послідовно збільшуючи його на коефіцієнти 1,17; 1,11; 1,11; 1,14; 1,197 та 1,0796 наростаючим підсумком починаючи з 2019 року.
1.18 Пункт 5 Порядку №124, яким передбачено збільшення показника середньої заробітної плати станом на 01.10.2017, за своїм змістом стосується виключно перерахунку пенсій, що здійснювався саме у 2019 році, і не поширюється на пенсії, призначені пізніше, зокрема у 2022 році, коли в силу самого закону вже застосовувався інший показник середньої заробітної плати. Застосування цієї норми Порядку №124 до пенсій, призначених після 2019 року, без урахування індивідуального показника, встановленого при призначенні пенсії, суперечить частині 2 статті 42 Закону №1058-IV, яка має вищу юридичну силу порівняно з підзаконним актом.
1.19 Зазначений висновок узгоджується також із правовою позицією Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладеною в постанові від 16.04.2025 у справі №200/5836/24, згідно з якою абзац перший в сукупності з абзацом другим пункту 5 Порядку №124 повинні застосовуватися у відповідності з частиною другою статті 42 Закону № 1058-IV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення.
1.20 Колегія суддів також враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (пункт 56), відповідно до якого в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосовувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Застосування індивідуального (більшого за розміром) показника середньої заробітної плати позивачки відповідає цьому принципу та найповніше забезпечує реалізацію її права на пенсійне забезпечення, гарантованого статтею 46 Конституції України.
1.21 Суд першої інстанції правильно встановив факт протиправної бездіяльності відповідача щодо не проведення позивачу належної індексації пенсії та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги по суті, однак не з`ясував повністю обставини справи в частині визначення індивідуального показника середньої заробітної плати позивачки, що підлягає збільшенню на відповідні коефіцієнти, внаслідок чого резолютивна частина рішення викладена без зазначення бази для обчислення індексації, що є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги позивача.
1.22 Доводи апеляційної скарги позивача про повне скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки по суті спірних правовідносин суд першої інстанції дійшов правильного висновку.
2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1 Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання провести індексацію пенсії позивача, однак допустив неповне з`ясування обставин справи щодо визначення індивідуального показника середньої заробітної плати, який підлягає застосуванню при такій індексації, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає. В той же час, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні шляхом викладення його резолютивної частини в новій редакції.
2.2 Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення.
2.3 Згідно з пунктами 1, 3 частини 1 статті 317 КАС України підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його резолютивної частини.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - відмовити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року змінити, виклавши його резолютивну частину в такій редакції:
«Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо непроведення ОСОБА_1 індексації пенсії з 24.01.2025 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірах 1,197 (у 2023 році) та 1,0796 (у 2024 році).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 з 24.01.2025 індексацію (перерахунок) пенсії шляхом застосування коефіцієнтів збільшення 1,197 (за 2023 рік) та 1,0796 (за 2024 рік) до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, у розмірі 10846,37 грн (за 2019 - 2021 роки), застосованого при призначенні позивачці пенсії 07.04.2022, та провести виплату перерахованої пенсії».
В іншій частині рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.  

Головуючий | | | Кузьмишин В.М.
Судді | | | Сапальова Т.В.    Сушко О.О.