ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

30 липня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/11671/26

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2026 року (суддя Рянська В.В.) в адміністративній справі
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу, зобов`язання вчинити певні дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 03.05.2026 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати неправомірним нарахування боргу ЄСВ за період 2017-2021 рр.; визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату заборгованості з ЄСВ та повернути незаконно списані кошти на лікування; відновити доступ до банківських рахунків для отримання соціальної допомоги та коштів на лікування і опалення; зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести відповідні зміни до облікових даних позивача; стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
Ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.05.2026 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який становить 10 (десять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Визначено, що недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом надання (надіслання) до суду:
- виправленої позовної заяви, в якій зазначити зміст позовних вимог до відповідача відповідно до вимог ч. 1 ст. 5, п.п. 4, 5, 9 ч. 5 ст. 160 КАС України, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, докази, що підтверджують вказані обставини;
- доказів направлення виправленої позовної заяви з доданими до неї документами до електронних кабінетів інших учасників справи, а у разі відсутності у інших учасників справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у інших учасників справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення;
- копії оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску або клопотання про витребування доказів у разі неможливості самостійно надати докази;
- копії листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.01.2025 (належної якості, придатної до читання, яка відтворює зміст документа у повному обсязі);
- документа про сплату судового збору з урахуванням кількості та характеру позовних вимог, що будуть зазначені у виправленій позовній заяві, або документів, що підтверджують звільнення позивача від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви відповідно до закону;
- обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду з доказами поважності причин пропуску відповідного строку.
Позивачем 21.05.2026 подано заяву про усунення недоліків. 
Також до суду першої інстанції 26.05.2026 надійшло клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову, у якому заявник просила: зупинити стягнення у виконавчих провадженнях, відкритих на підставі спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ, до набрання законної сили рішення суду у даній справі; зупинити дію арештів банківських рахунків, накладених у межах виконавчих проваджень, відкритих на підставі спірної вимоги; заборонити вчинення подальших дій щодо примусового списання коштів з банківських рахунків позивача до вирішення справи по суті.
Розглядаючи клопотання, суд першої інстанції зауважив, що в останньому не конкретизовано заходи забезпечення позову, які належить застосувати, а саме не зазначено: номери виконавчих проваджень та реквізити документів (оскаржуваних вимог відповідача), примусове виконання яких здійснюється у таких виконавчих провадженнях; найменування органу державної виконавчої служби, на виконанні якого перебувають такі виконавчі провадження; дати постанов про арешт коштів боржника і номерів виконавчого провадження, у яких винесено такі постанови.
Крім того суд врахував, що до клопотання про забезпечення позову не додано доказів сплати судового збору за його подання. 
При цьому суд, з огляду на приписи статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, яка кореспондується з приписами частин 1, 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір», не знайшов підстави для відстрочення сплати судового збору за клопотанням позивача до зняття арешту з рахунків та фактичного отримання доступу до наявних на рахунку коштів, з яких буде сплачено судовий збір. Суд зауважив, що ОСОБА_1 зазначила про накладення арешту на її рахунки, натомість до клопотання про відстрочення сплати судового збору не додала відомостей з доказами на їх підтвердження про річний дохід позивача за попередній календарний рік - 2025 рік, у зв`язку з чим немає можливості встановити чи перевищує розмір судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 798,72 грн 5 відсотків розміру річного доходу позивача за 2025 рік. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2026 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору відмовлено. Клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернуто заявнику без розгляду.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, задовольнити заяву про забезпечення позову. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції допущено формальний розгляд заяви, не враховано обставини, які свідчать про реальну небезпеку порушення прав позивача. В межах виконавчих проваджень, відкритих на підставі спірної заборгованості, було арештовано банківські рахунки та позивач позбавлена можливості користуватися власними коштами. 
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
За приписами статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.
Вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову встановлені статтею 152 КАС України.
Названою статтею визначено, що заява повинна містити, зокрема: захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.
До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що подана ОСОБА_1 заява не відповідає вимогам статті 152 КАС України.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в заві позивач просить забезпечити позов у спосіб: зупинення стягнення у виконавчих провадженнях, відкритих на підставі спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ, до набрання законної сили рішення суду у даній справі; зупинення дії арештів банківських рахунків, накладених у межах виконавчих проваджень, відкритих на підставі спірної вимоги; заборонення вчинення подальших дій щодо примусового списання коштів з банківських рахунків позивача до вирішення справи по суті.
Натомість ані заява про забезпечення позову, ані подані позивачем документи не дають можливість встановити та ідентифікувати номери виконавчих проваджень з податковими вимогами, які оскаржуються позивачем до суду. 
Також суд встановив, що з наданих позивачем до суду постанов державного виконавця про арешт коштів боржника вбачається, що арешт накладено на грошові кошти/електронні кошти, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунка/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.
Відсутність доказів щодо реального накладення арешту на банківські рахунку ОСОБА_1 , що мають спеціальний режим використання, також свідчить про відсутність підстав для відстрочення сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову з цих підстав. 
Позивач не подала до суду першої інстанції такі докази, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку, що для вирішення питання про відстрочення сплати судового збору необхідно подати відомості з доказами на їх підтвердження про річний дохід позивача за попередній календарний рік - 2025 рік.
Колегія суддів звертає увагу апелянта, що Верховний Суд у постанові від 31 січня 2024 року у справі № 215/6188/20 вказав, що визначення судом майнового стану сторони як такого, що ускладнює чи унеможливлює сплату судового збору, залежить від доказів, які подані такою особою. Такими доказами можуть слугувати: довідка органу Пенсійного фонду України про розмір виплаченої пенсії за попередній календарний рік разом із довідкою з органів Державної податкової служби про відсутність інших доходів за попередній календарний рік.
Відповідна правова позиція також відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.07.2026 у справі № 990/69/26.
Натомість ОСОБА_1 такі документи до суду першої інстанції не подала, а тому у суду були відсутні підстави для відстрочення позивачеві сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову.
Також варто врахувати і ту обставину, що до постановлення цієї ухвали Дніпропетровським окружним адміністративним судом згідно з ухвалою від 26 травня 2026 року, яка залишена без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.07.2026, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачеві, що виключає можливість вирішення питання про забезпечення позову в силу приписів статей 153, 154, 157 КАС України.
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 травня 2026 року в адміністративній справі № 160/11671/26 залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь спеціального фонду Державного бюджету України суму судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві ) грн 40 коп.
Постанова суду набирає законної сили з 30 липня 2026 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова складена з 30 липня 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров