ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4275/26 Справа № 204/9926/25 | | Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Агєєва О.В.,
суддів: Красвітної Т.П., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників, цивільну справу №204/9926/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 — адвоката Карлаш Івана Анатолійовича на рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 18 листопада 2025 року, ухвалене у складі судді Самсонової В.В.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до Чечелівського районного суду міста Дніпра з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» посилається на те, що 20 жовтня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено кредитний договір №8402667, відповідно до умов якого кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на 24 червня 2025 року, відповідач має заборгованість у розмірі 53353,12 грн. 
25 червня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №25062025/1, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. 
Відповідно до Реєстру боржників від 25 червня 2025 року до Договору факторингу №25062025/1 від 25 червня 2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 53353,12 грн., з яких: заборгованість за кредитом – 19960 грн.; заборгованість по відсоткам – 23393,12 грн., заборгованість за пенею – 10000 грн. 
У зв`язку з чим просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №8402667 від 20 жовтня 2024 року у розмірі 53353,12 грн., та судові витрати у справі.

Рішенням Чечелівського районного суду міста Дніпра від 18 листопада 2025 року позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №8402667 від 20 жовтня 2024 року у розмірі 43353,12 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом – 19960 грн.; заборгованість по відсоткам – 23393,12 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» судовий збір в сумі 3028 грн. 

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 — адвокат Карлаш І.А. подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржене рішення є необґрунтованим, не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, судом першої інстанції було допущено порушень норм матеріального права, належним чином не досліджено всіх обставин справи.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про незаконне стягнення відсотків за кредитним договором № 8402667 від 20 жовтня 2024 року у розмірі 23393,12 грн., оскільки відповідач з 22 червня 2023 року і по теперішній час проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , має посвідчення УБД.
Суд першої інстанції не врахував положення ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. 
Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. 
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази надання кредиту (переказу кредитних коштів на рахунок відповідача). 
Так, обґрунтовуючи надання кредиту, позивач надав довідку ТОВ «ПЕЙТЕК» про ніби то перерахування відповідачу 20000 грн. в якості кредиту. Разом з тим, зазначена довідка: не містить відомостей щодо одержувача коштів; не містить повного рахунку одержувача коштів, тому зазначена довідка не є доказом надання кредиту, адже з них неможливо встановити хто, кому та з якою метою перераховував кошти. 
Вважає, що позивачем не доведено факт переказу коштів в якості кредиту, тому кредитний договір є неукладеним.
У зв`язку з чим просив рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 18 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» в повному обсязі.

Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ», скориставшись своїм правом, через представника, подав відзив, в якому вважає, що рішення суду законне та обґрунтоване, в процесі розгляду цивільної справи суд першої інстанції не припустився порушень норм ні матеріального, ні процесуального права, тому апеляційна скарга є безпідставною, необґрунтованою. 
Зазначає, жодних заперечень з приводу того, що апелянт не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання вищезазначеного договору апелянтом висловлено не було. Обставини укладення вказаного договору апелянт не спростував належними та допустимими доказами. Апелянт був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаного договору. 
При цьому вказаний договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є таким, що відповідає волевиявленню сторін. 
Вказаний кредитний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету 
Наголошує, що у цій справі предметом спору є захист порушеного права ТОВ «ФК «ЄАПБ», яке полягає у невиконанні договірних зобов`язань ОСОБА_1 за відповідними договорами шляхом стягнення заборгованості за ним. 
Не надання доказів отримання кредитних коштів за своєю суттю створює наслідок розірвання відповідного кредитного договору. Кредитні договори, укладені кредитними установами з ОСОБА_1 в судовому порядку не були розірвані.
Крім того, вказані договори у відповідності до вимог чинного законодавства недійсними не визнані, тобто в силу ст. 204 Цивільного кодексу України діє презумпція правомірності правочину. 
Також, відповідно до ч.1 ст. 638 та ч.1 ст.640 ЦПК України кредитний договір є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згод з усіх істотних умов такого договору. 
Посилання на те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано суду доказів отримання кредитних коштів від первісного кредитора є помилковим та безпідставним, оскільки факти їх надання підтверджуються, власне, наявними у матеріалах справи кредитним договором, який є дійсними в силу приписів ст. 204 ЦК України про правомірність правочинів. 
При цьому, вимог щодо визнання зазначеного правочину недійсним чи встановлення факту його неукладеності до суду заявлено не було. Зазначений правочин підтверджує факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини щодо передання в позику чи кредит відповідачу коштів у погодженому розмірі. 
Зазначена заборгованість, як і отримання відповідачем кредитних коштів, підтверджуються з огляду на наявні докази в матеріалах справи, зокрема розрахунком заборгованості та копією вказаного договору, в якому відображаються всі істотні умови такого виду договору та договорами факторингу з відповідними додатками. 
У даній справі договори факторингу у встановленому законом порядку апелянтом не визнавалися недійсними. 
Щодо нарахування відсотків зазначає, що уклавши кредитний договір, відповідач погодився, що сума кредиту становить 20000 грн., строк кредиту 360 днів, процентна ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.2 цього Договору, знижена процентна ставка 0,10 % в день.
Звертає увагу, що заборгованість вказана у позовній заяві, яка підлягає стягненню з відповідача, нараховувалася первісним кредитором станом на дату відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань та вживає дії щодо врегулювання заборгованості виключно у розмірі отриманих прав вимоги. 
Відповідач не надав первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
У зв`язку з чим просив суд рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 18 листопада 2025 року залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №8402667.
Відповідно до п.1.3. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 20000 грн.
Згідно із п.1.4 договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30днів.
Згідно п.1.5 договору тип процентної ставки – фіксована. Згідно п. 1.5.1 стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п.1.4. цього договору.
Відповідно до п.2.1. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки НОМЕР_2 .
Згідно з паспортом споживчого кредиту, тип кредиту – кредит; мета отримання кредиту – споживчі потреби; сума/ліміт кредиту – 20000 грн.; строк кредитування – 360 днів; стандартна процентна ставка – 366 % річних (1 % в день); знижена процентна ставка – 36,60 % (0,10 % в день); тип процентної ставки – фіксована.
Позивач свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконав та надав йому кредит в сумі 20000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 .
25 червня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №25062025/1, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників від 25 червня 2025 року до Договору факторингу №25062025/1 від 25 червня 2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 53353,12 грн., з яких: заборгованість за кредитом – 19960 грн.; заборгованість по відсоткам – 23393,12 грн., заборгованість за пенею – 10000 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд першої інстанції виходив з того, що за доведеною є заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №8402667 від 20 жовтня 2024 року у розмірі 43353,12 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом – 19960,00 грн.; заборгованість по відсоткам – 23393,12 грн., відмовивши у стягненні пені, оскільки на теперішній час на території України продовжує діяти введений з 24 лютого 2022 року воєнний стан. 

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції в частині стягнення відсотків з огляду на наступне.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Згідно з частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно частини 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.
Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За приписами частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ст.ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

В апеляційній скарзі сторона відповідача посилається на пункт 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який звільняє відповідача від обов`язку сплачувати відсотки за користування кредитом, оскільки він є військовослужбовцем та здійснював військовий обов`язок.

Згідно військового квитка серії НОМЕР_3 від 21 березня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 22 червня 2023 року призваний у Збройні Сили України на військову службу до ВЧ НОМЕР_1 .

Згідно з частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції на час укладення сторонами кредитного договору) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
З 04 травня 2024 року набрала чинності нова редакція цієї норми, введена Законом України від 21 березня 2024року №3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», за змістом якої військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Надалі, Законом України від 11 квітня 2024 року № 3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» частина 15 статті 14 Закону №2011-ХІІ викладена в такій редакції (набрала чинності 18 травня 2024 року та діяла до 8 лютого 2025 року): «Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля».
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває дотепер.

Статтю 14 цього Закону було доповнено пунктом 15 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року №1275-VII.
Пунктом 3 Розділу 2 «Прикінцеві положення» Закону №1275 передбачено поширити дію пункту 3, підпункту 3 пункту 4, пункту 9 розділу І цього Закону на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Отже, відповідач ОСОБА_1 , як у період укладення договору про надання споживчого кредиту №8402667 від 20 жовтня 2024 року, так і на теперішній час має статус військовослужбовця та на нього поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто, на переконання колегії суддів, у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом, чого судом першої інстанції враховано не було і помилково стягнуто на користь позивача заборгованість за відсотками.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками по кредитному договору та в частині розподілу судових витрат.

Відповідно пунктів 3 та 4 частина 1 статі 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1132,77 грн. 

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Карлаш Івана Анатолійовича — задовольнити частково.
Рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 18 листопада 2025 року у справі №204/9926/25 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості по відсоткам за договором про надання споживчого кредиту №8402667 від 20 жовтня 2024 року у розмірі 23393,12 грн. та розподілу судових витрат - скасувати.
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсоткам за договором про надання споживчого кредиту №8402667 від 20 жовтня 2024 року – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 35625014) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1132 (одну тисячу сто тридцять дві) грн. 77 коп.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 02 вересня 2026 року.

Судді: