ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року 
м. Київ
справа № 120/12405/23
адміністративне провадження № К/990/17994/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Павенський Борис Володимирович, на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року (судді: Мацький Є.М., Сушко О.О., Залімський І.Г.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі - відповідач, військова частина НОМЕР_1 ), у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської і Сумської областей за періоди з 09 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року, з 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року, з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року, з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року, з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року, з 01 жовтня 2022 року по 21 жовтня 2022 року, з 03 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року, з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року в розрахунку до 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за періоди з 09 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року, з 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року, з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року, з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року, з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 pоку, з 01 жовтня 2022 року по 21 жовтня 2022 року, з 03 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року, з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року з розрахунку до 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах та з врахуванням проведених виплат за цей період.
Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач зазначив, що проходив військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 , та перебуваючи у відрядженні у військовій частині НОМЕР_2 в окреслені цим позовом періоди брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей, що підтверджується довідками військової частини НОМЕР_2 від 05 серпня 2022 року № 965 та від 02 березня 2023 року № 5040. Водночас відповідач не нарахував і не виплатив йому збільшену додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168) у розмірі до 100 000,00 грн за зазначені періоди.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 Постанови № 168, за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за періоди з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року, з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року, з 01 жовтня 2022 року по 21 жовтня 2022 року, з 03 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року, в розрахунку до 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 Постанови № 168, за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за періоди з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року, з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року, з 01 жовтня 2022 року по 21 жовтня 2022 року, з 03 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року, в розрахунку до 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з врахуванням проведених виплат за цей період. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31 березня 2022 року №164-АГ та від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ підставою для виплати додаткової винагороди у збільшеному до 100 000,00 грн розмірі є підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні відповідних заходів у районах їх ведення.
Оцінивши наявні у справі докази, зокрема, довідку військової частини НОМЕР_2 від 02 березня 2023 року № 5040, також витяг із журналу службово-бойових дій приккшр НОМЕР_3 прикз № НОМЕР_4 та журнали службово-бойових дій приккшр НОМЕР_3 прикз № НОМЕР_5 і № 137, суд дійшов висновку, що вони підтверджують безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні відповідних заходів у періоди з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року, з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року, з 01 жовтня 2022 року по 21 жовтня 2022 року та з 03 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року.
Відтак суд першої інстанції констатував, що позивач має право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн за вказані періоди, а невиконання відповідачем обов`язку щодо її нарахування та виплати свідчить про протиправність його бездіяльності в цій частині. У зв`язку із цим суд вважав за необхідне зобов`язати відповідача здійснити відповідне нарахування та виплату.
Водночас суд встановив, що за періоди з 09 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року, з 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року, з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року та з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року відповідач уже виплатив позивачу зазначену додаткову винагороду, що підтверджується довідкою про фінансове забезпечення позивача, наданою фінансово-економічним відділом (бухгалтерською службою) військової частини НОМЕР_1 . У зв`язку з цим у задоволенні позовних вимог за зазначені періоди суд відмовив.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду 07 жовтня 2024 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задоволено, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року скасовано та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погодився з тим, що спірні правовідносини підлягають вирішенню з урахуванням положень наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31 березня 2022 року № 164-АГ та від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ, якими визначено умови та порядок виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.
Водночас суд зазначив, що довідка про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні відповідних заходів може підтверджувати таку участь лише за умови її видачі на підставі документів, визначених зазначеними наказами.
Суд апеляційної інстанції встановив, що довідка військової частини НОМЕР_2 від 02 березня 2023 року № 5040, оформлена щодо позивача, є чинною, не відкликана та не скасована, а тому є належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом факту його безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні відповідних заходів. 
Разом із цим, суд вважав, сама по собі така довідка не підтверджує виникнення у позивача права на отримання додаткової винагороди у збільшеному до 100 000,00 грн розмірі, оскільки відповідно до вимог згаданих наказів підставою для здійснення виплати спірної винагороди є списки військовослужбовців, які надсилаються до органу, в якому військовослужбовець проходить службу.
Апеляційний суд також зазначив, що суд першої інстанції, з метою повного та всебічного з`ясування обставин витребував документи, які могли підтвердити або спростувати факт безпосередньої участі позивача у бойових діях у спірні періоди.
На виконання відповідної ухвали представник третьої особи - військової частини НОМЕР_2 - подав письмові пояснення, в яких зазначив, що документи, які відповідно до вимог зазначених наказів мали надходити до військової частини НОМЕР_2 від прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_1 ) та підтверджувати безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні відповідних заходів, за спірні періоди відсутні.
Крім того, представник відповідача подав довідку НОМЕР_3 прикордонного загону, відповідно до якої рапорти та інші документи, необхідні для виплати додаткової винагороди у підвищеному розмірі за період з 01 серпня 2022 року по 30 листопада 2022 року, до військової частини НОМЕР_1 не надходили.
Оцінивши подані докази в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що безпосередня участь позивача у бойових діях або забезпеченні відповідних заходів у періоди з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року, з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року, з 01 жовтня по 21 жовтня 2022 року та з 03 листопада по 30 листопада 2022 року у порядку, визначеному наказами Адміністрації Державної прикордонної служби України, документально не підтверджується. У зв`язку з цим суд констатував відсутність у позивача права на нарахування та виплату додаткової винагороди у збільшеному до 100 000,00 грн розмірі за вказані періоди.
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважав помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову та дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову повністю.
Підстави касаційного оскарження та їх обґрунтування
Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Павенський Борис Володимирович, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Скаржник просить скасувати постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Касаційну скаргу подано з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Обґрунтовуючи касаційну скаргу, скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 21 березня 2024 року у справі № 560/3159/23, від 23 травня 2024 року у справі № 120/4387/23, від 24 травня 2024 року у справі № 560/1200/23, від 06 червня 2024 року у справі № 200/706/23, від 31 жовтня 2024 року у справі № 120/4381/23 та від 14 листопада 2024 року у справі № 120/4383/23. 
За твердженням скаржника, у зазначених постановах Верховний Суд відхилив висновок про те, що єдиною підставою для нарахування додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн є списки військовослужбовців, які надсилаються військовою частиною, до якої був відряджений військовослужбовець.
Крім того, скаржник вважає безпідставним висновок суду апеляційної інстанції про відсутність доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях та відповідних заходах. На його думку, суд помилково поклав в основу своїх висновків довідку НОМЕР_3 прикордонного загону, не дослідивши первинні документи, зокрема журнали службово-бойових дій та рапорти, які могли достовірно підтвердити або спростувати факт такої участі.
Скаржник також зазначає, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи рапортам та витягам із журналів службово-бойових дій НОМЕР_3 прикордонної комендатури швидкого реагування, чим, на його думку, порушив вимоги статей 2 та 9 КАС України щодо повного, всебічного й об`єктивного з`ясування обставин справи.
Позиція інших учасників справи
Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якій просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
Рух касаційної скарги
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 травня 2025 року (судді: Загороднюк А.Г., Єресько Л.О., Соколов В.М.) визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року та поновлено цей строк; відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Павенський Борис Володимирович, на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року у справі №120/12405/23.
Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2026 року (суддя: Загороднюк А.Г.) призначено справу до розгляду.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
ОСОБА_1 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09 квітня 2022 року № 7-вв позивача направлено у службове відрядження до оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з 09 квітня 2022 року з метою прийняття участі у заходах на підставі бойового розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02 квітня 2022 року №56-Т.
05 серпня 2022 року командир військової частини НОМЕР_2 видав довідку №965 про те, що молодший сержант ОСОБА_1 , який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні захисту національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей з 09 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року, з 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року, з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року. Підстава: бойове розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02 квітня 2022 року №56 гриф.
02 березня 2023 року командир військової частини НОМЕР_2 видав довідку №5040 про те, що молодший сержант ОСОБА_1 , який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні захисту національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року, з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року, з 01 жовтня 2022 року по 21 жовтня 2022 року, з 03 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року, з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року. Підстава: бойове розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02 квітня 2022 року №56 гриф.
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №476-ОС «Про виплату додаткової винагороди» від 12 вересня 2022 року, позивачу нараховано та виплачено додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях та заходах у розмірі 51 333,33 грн за квітень 2022 року, 70 000,00 грн - за травень 2022 року, 70 000,00 грн - за червень 2022 року та 70 000,00 грн - за липень 2022 року, що підтверджується інформацією про його грошове забезпечення, наданою фінансово-економічним відділом (бухгалтерською службою) військової частини НОМЕР_1 .
Також згідно з наказом начальника зазначеного прикордонного загону від 25 січня 2023 року позивачу нараховано та виплачено додаткову винагороду у розмірі 70 000,00 грн за грудень 2022 року, що також підтверджується інформацією про його грошове забезпечення.
Уважаючи, що відповідач протиправно не здійснив нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, за періоди з 09 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року, з 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року, з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року, з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року, з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року, з 01 жовтня 2022 року по 21 жовтня 2022 року, з 03 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року та з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ
За змістом частини першої статті 6 Закону України від 03 квітня 2003 року №661-IV «Про Державну прикордонну службу України» (далі - Закон №661-IV) Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.
Відповідно до частини першої статті 14 Закону №661-IV до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.
Статтею 16 Закону №661-IV визначено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ), дія якого, в силу приписів пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, поширюється в тому числі на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
У частині другій статті 9 Закону №2011-XII установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України »Про правовий режим воєнного стану» в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні був продовжений з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента від 14 березня 2022 року №133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.
Одночасно із введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
Пунктом 1 цієї постанови визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
На підставі змін, внесених постановою від 07 липня 2022 року № 793 (застосовується з 24 лютого 2022 року), Постанову № 168 доповнено пунктом 2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
30 липня 2022 року Адміністрацією Державної прикордонної служби України (далі - Держприкордонслужба), з посиланням на пункт 2-1 Постанови №168, було видано наказ №392-/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» (далі - Наказ № 392-/0/81-22-АГ), який уведено в дію з 01 серпня 2022 року.
Пунктом 2 цього наказу визначено вичерпний перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168, виконання яких у відповідні дні давало військовослужбовцю право на збільшення додаткової винагороди до 100 000 гривень пропорційно часу участі у розрахунку на місяць пропорційно часу його безпосередньої участі, а саме:
1) бойових завдань із ведення руху опору на тимчасово окупованій території України;
2) бойових завдань з пошуку, виявлення і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб), поєднаних з безпосереднім контактом з такими групами, формуваннями, особами;
3) бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;
4) польотів у районах безпосереднього ведення бойових дій або ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;
5) бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником;
6) бойових завдань з відбиття збройного нападу (безпосереднього вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час вогневого ураження;
7) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави;
8) бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно бойовим розпорядженням, поєднане з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником.
У пункті 4 наказу №392-/0/81-22-АГ встановлено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:
1) бойового наказу (бойового розпорядження);
2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;
3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
У пункті 5 наказу №392-/0/81-22-АГ закріплено, що для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (абзац перший пункту 5 наказу).
Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця (абзац другий пункту 5 наказу).
У довідках, передбачених цих пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу (абзац третій пункту 5 наказу).
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Частинами першою та другою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Предметом касаційного перегляду у цій справі є постанова суду апеляційної інстанції, якою скасовано рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди у збільшеному до 100 000,00 грн розмірі.
Отже, з огляду на межі касаційного перегляду та доводи касаційної скарги, спірним у цій справі є питання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права при вирішенні питання про наявність у позивача права на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі до 100 000,00 грн за періоди з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року, з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року, з 01 жовтня 2022 року по 21 жовтня 2022 року та з 03 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що відповідач не нарахував та не виплатив ОСОБА_2 , який проходив військову службу в Державній прикордонній службі України, зазначену додаткову винагороду у збільшеному до 100 000,00 грн розмірі за вказані періоди.
Вирішуючи цей спір, Суд виходить із такого.
Як установлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 , який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , на підставі бойового наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 02 квітня 2022 року № 56-Т був направлений у службове відрядження до військової частини НОМЕР_2 для участі у відповідних заходах.
За результатами виконання поставлених завдань військова частина НОМЕР_2 видала довідку від 02 березня 2023 року № 5040, відповідно до якої, що молодший сержант ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей у періоди з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року, з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року, з 01 жовтня 2022 року по 21 жовтня 2022 року, з 03 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року та з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року. 
Підставою для видачі зазначеної довідки було бойове розпорядження Адміністрації Держприкордонслужби України від 02 квітня 2022 року № 56 гриф.
Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд першої інстанції виходив із того, що довідка військової частини НОМЕР_2 від 02 березня 2023 року № 5040 є належним та достатнім документом, який підтверджує безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення відповідних заходів, а відтак підтверджує наявність у нього права на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі за вказані у ній спірні періоди.
Натомість суд апеляційної інстанції дійшов протилежного висновку та відмовив у задоволенні позову в цій частині. Такий висновок суд апеляційної інстанції мотивував тим, що сама по собі довідка військової частини НОМЕР_2 від 02 березня 2023 року № 5040 не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі, оскільки відповідно до встановленого порядку такою підставою є, зокрема, відповідні списки військовослужбовців.
Переглядаючи висновки суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, з урахуванням установлених судами фактичних обставин справи, Суд звертає увагу на таке.
Аналізуючи положення Наказу № 392-/0/81-22-АГ, Верховний Суд у постанові від 05 грудня 2024 року у справі № 120/12613/23 звернув увагу на те, що зазначеним наказом змінено підхід до визначення «безпосередньої участі» військовослужбовців у бойових діях, звузивши та конкретизувавши критерії до певних видів бойових завдань, порівняно з попереднім наказом Адміністрації Держприкордонслужби № 164-АГ, який діяв до 01 липня 2022 року.
Верховний Суд у цій постанові також зазначив, що, хоча перелік документів для підтвердження участі у бойових діях залишився незмінним, Наказ № 392-/0/81-22-АГ ввів додаткові вимоги щодо підтвердження участі у бойових діях, вимагаючи надання сукупності документів замість одного, як це було передбачено Наказом № 164-АГ. Зокрема, Наказ № 392-/0/81-22-АГ вимагає надання сукупності документів, таких як бойові накази, журнали бойових дій, рапорти командирів та додаткової довідки за встановленою формою.
З огляду на наведене Верховний Суд наголосив, що при оцінці доказів, що підтверджують право особи на додаткову винагороду, необхідно враховувати зміни, внесені Наказом № 392-/0/81-22-АГ, і оцінювати надані документи згідно з відповідними вимогами. Тільки на основі такого підходу можна об`єктивно визначити, чи має особа право на отримання додаткової виплати згідно з оновленими критеріями та процедурами.
Водночас у постанові від 06 серпня 2024 року у справі № 360/290/23 Верховний Суд зазначив, що згідно з пунктом 4 Наказу № 392-/0/81-22-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах здійснюється на підставі комплексу інформації, наявної у відповідних документах, а відповідно до пункту 3 Наказу № 628/0/81-22-АГ перелік підтверджуючих документів допускає альтернативність і не зведений винятково до їхньої сукупності.
Крім того, у постанові від 05 серпня 2024 року у справі № 200/4100/23 Верховний Суд указав, що, розглядаючи указану категорію справ, суди повинні перевіряти, чи підтверджує видана довідка участь військовослужбовця у бойових діях у визначений період, розглядаючи її разом з іншими доказами.
Такими доказами згідно з пунктом 4 Наказу № 392-/0/81-22-АГ, є бойові накази, журнали бойових дій та рапорти командирів, які мають оцінюватися в їх сукупності.
Проте наведених правових висновків суд апеляційної інстанції належним чином не врахував.
Наведені правові висновки Верховного Суду суд апеляційної інстанції належним чином не врахував.
Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у відповідній частині, суд апеляційної інстанції фактично обмежився висновком про те, що довідка військової частини НОМЕР_2 від 02 березня 2023 року № 5040 сама по собі не є достатньою підставою для підтвердження права позивача на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі, оскільки необхідним є його включення до відповідних списків військовослужбовців.
Водночас такий висновок сам по собі не звільняв суд апеляційної інстанції від обов`язку дослідити та оцінити зазначену довідку у взаємозв`язку з іншими доказами, що містяться у матеріалах справи, встановити джерело відомостей, наведених у ній, перевірити їх відповідність первинним документам та з`ясувати, чи підтверджують такі документи безпосередню участь позивача у бойових діях або відповідних заходах саме у спірні періоди.
Суд звертає увагу на те, що, дійсно, у матеріалах справи наявна довідка від 06 квітня 2024 року №02.5/3409/24-ВН, згідно з якою НОМЕР_3 прикордонним загоном проінформовано, що за результатами перевірки наявності інформації про безпосередню участь у бойових діях або заходах в наявних журналах бойових дій, зокрема у період з 01 серпня 2022 року по 30 листопада 2022 року, встановлено, що стосовно позивача факти прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах не обліковано.
Разом із цим з цієї ж довідки вбачається, що в наявних журналах бойових дій за період з 08 квітня 2022 року по 15 січня 2023 року встановлено, що обліковано факт прийняття позивачем безпосередньої участі у бойових діях або заходах лише 06 грудня 2022 року. 
Водночас згідно з наявними в матеріалах справи документами, що підтверджено судом апеляційної інстанції, відповідачем визнано безпосередню участь позивача в бойових діях та заходах в періоди з 09 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року, з 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року, з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року та з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року та виплачено за ці періоди йому збільшену додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн.
Суд апеляційної інстанції не зважив на наявність суперечностей між відомостями, викладеними у довідці від 06 квітня 2024 року № 02.5/3409/24-ВН, та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи, не перевірив інформацію, наведену НОМЕР_3 прикордонним загоном, не дослідив первинних документів, на підставі яких сформовано відповідні висновки, а також не з`ясував, чи існують такі документи, чи були вони належним чином оформлені та збережені.
Висновок суду апеляційної інстанції також не враховує доводів позивача про те, що він брав участь у бойових діях на території Чернігівської та Сумської областей у періоди вказані у довідці військової частини НОМЕР_2 від 02 березня 2023 року № 5040.
Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції ґрунтується, зокрема, на тому, що з наданої відповідачем та військовою частиною НОМЕР_2 інформації вбачається ненаправлення до військової частини НОМЕР_1 документів, які б підтверджували участь військовослужбовця ОСОБА_1 у бойових діях у спірний період. На думку суду, це унеможливлює виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 за вказаний час.
Водночас згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2024 року у справі № 560/3159/23, від 23 травня 2024 року у справі № 120/4387/23, від 24 травня 2024 року у справі № 120/4967/23, від 28 травня 2024 року у справі № 120/5170/23 та від 08 серпня 2024 року у справі № 280/2754/23, порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі позивача у забезпеченні бойових дій щодо забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність права у позивача на таку винагороду.
Отже, суд апеляційної інстанції мав урахувати, що відсутність окремих документів або недотримання формальних процедур їх передачі не може автоматично виключати право позивача на винагороду, якщо інші належні та допустимі докази підтверджують його безпосередню участь у бойових діях.
При цьому варто зважати, що відповідно до пунктів 4, 5 та 11 Наказу № 392-/0/81-22-АГ, обов`язок оформлювати документи, які є підставою для виплати винагороди, покладається на керівників (командирів) військових частин Державної прикордонної служби України, які ведуть бойові дії, а також тих підрозділів, до яких військовослужбовці відряджені.
Суд апеляційної інстанції, посилаючись на відсутність належних доказів щодо конкретних періодів участі позивача у бойових діях, відповідно до пункту 1 Постанови № 168, не надав належної оцінки обставинам, що могли спричинити таку відсутність або неповноту доказів, зокрема особливостям ведення бойових дій або специфіці виконання завдань та характеру їх виконання у районах безпосереднього ведення бойових дій.
Отже, висновки апеляційного суду переважно засновані на формальній констатації відсутності інформації, без проведення повного, належного й усебічного аналізу зібраних у справі доказів. Суд не вжив необхідних заходів для встановлення фактичних обставин, не ініціював витребування та дослідження додаткових доказів.
Слід підкреслити, що за правилами адміністративного судочинства встановлення фактичних обставин справи не може обмежуватися лише тим, чи спростувала одна сторона твердження іншої, зокрема суб`єкта владних повноважень. Неспростовані твердження суб`єкта владних повноважень, не підкріплені фактичними даними, не повинні розглядатися як належний доказ.
Така позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема з постановою від 05 червня 2024 року у справі № 200/660/23, згідно з якою суди зобов`язані досліджувати характер службових завдань, які виконував військовослужбовець, місце їх виконання, а також об`єктивні причини відсутності документального підтвердження цих дій.
У разі відсутності документальних доказів участі позивача у заходах, передбачених для виплати додаткової винагороди, суд має детально з`ясувати умови та обставини його служби, конкретні завдання, які виконував позивач у спірний період, зокрема де саме й коли були виконані відповідні дії. Ця інформація має вирішальне значення для правильного вирішення справи по суті. Відповідний підхід підтверджується практикою Верховного Суду, зокрема постановою від 22 листопада 2023 року у справі № 520/690/23.
У постанові від 16 березня 2023 року у справі № 600/747/22-а Верховний Суд наголошував, що обов`язок суду встановити дійсні обставини справи під час розгляду адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого статтею 2 та частиною четвертою статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд уживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Держава не може відмовити особі у виплатах, якщо існують чинні законодавчі норми, які передбачають такі виплати, а особа відповідає умовам, що висуваються цими нормами для проведення таких виплат. Для цього суди мають перевірити чи існують норми, які передбачають виплату, а також чи відповідає особа умовам для проведення таких виплат.
Отже, у цій справі суд апеляційної інстанції, не з`ясувавши повною мірою фактичні обставини справи, не перевіривши, чи підтверджується участь позивача у бойових діях або заходах, зазначених у довідці військової частини НОМЕР_2 від 02 березня 2023 року № 5040, у сукупності з іншими доказами, а також не вживши необхідних заходів для дослідження відповідних обставин, дійшов передчасного висновку про відсутність у позивача права на виплату додаткової винагороди за періоди з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року, з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року, з 01 жовтня 2022 року по 21 жовтня 2022 року та з 03 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Згідно з частиною другою статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
На підставі частини четвертої статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Таким чином, з огляду на приписи частини другої статті 353 КАС України, касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанову суду апеляційної інстанцій в оскаржуваній частині- скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
В іншій частині судові рішення судів попередніх інстанцій у касаційному порядку не оскаржуються, тому відповідно до статті 341 КАС України не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Павенський Борис Володимирович, задовольнити частково.
Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської і Сумської областей за періоди з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року, з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року, з 01 жовтня 2022 року по 21 жовтня 2022 року, з 03 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року, в розрахунку до 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 (військову частину НОМЕР_1 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за періоди з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року, з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 pоку, з 01 жовтня 2022 року по 21 жовтня 2022 року, з 03 листопада 2022 року року по 30 листопада 2022 року з розрахунку до 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах та з врахуванням проведених виплат за цей період скасувати, справу №120/12405/23 в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції - Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач судді | А.Г. Загороднюк Л.О. Єресько В.М. Соколов