УХВАЛА

20 липня 2026 року
м. Київ
справа № 362/4959/22
провадження № 51-1277 ск 26
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 09 грудня 2025 року,
встановив:
За вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2025 року ОСОБА_5 засуджено за частинами 3, 4 ст. 185 Кримінального кодексу України та на підставі частин 1, 4 ст. 70 цього Кодексу призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. 
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та долі речових доказів.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2025 року вирок місцевого суду залишено без змін.
Не погодившись із згаданими судовими рішеннями, захисник ОСОБА_4 поза межами строку на їх касаційне оскарження звернувся з касаційною скаргою вякій також просить поновити пропущений строк касаційного оскарження.
Перевіривши касаційну скаргута наведені захисником аргументи щодо причин пропуску строку касаційного оскарження, колегія суддів дійшла такого висновку.
За приписами ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення. 
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвалу було проголошено 09 грудня 2025 року. Отже, згідно з правилами статей 115, 426 КПК строк касаційного оскарження оспорюваних рішень закінчився 10 березня 2026 року. Однак із цією скаргою захисник ОСОБА_4 звернувся лише 10 липня 2026 року, тобто через чотири місяці після закінчення встановленого законом строку оскарження. 
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.
З огляду на норми процесуального права, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які об`єктивно унеможливлювали своєчасне звернення до суду касаційної інстанції, що має бути підтверджено скаржником.
Проте в клопотанні не міститься аргументів, які б свідчили про наявність обставин, що унеможливлювали подання захисником скарги до суду касаційної інстанції в строк, визначений у ст. 426 цього Кодексу. 
Обґрунтовуючи поважність причин пропущеного процесуального строку, захисник вказує на те, що після проголошення ухвали апеляційного суду він не мав можливості обговорити та узгодити із засудженим подання касаційної скарги. Засуджений лише перед відправленням до місця відбування покарання повідомив скаржнику про намір оскаржити вирок та ухвалу в касаційному порядку.
Зазначені ОСОБА_4 причини не можна визнати прийнятними, адже закон пов`язує подання захисником касаційної скарги з моментом проголошення рішення судом апеляційної інстанції. Крім того, апеляційний розгляд здійснювався за участю сторони захисту, позиція якої була узгоджена. Також судом апеляційної інстанції було роз`яснено учасникам провадження порядок і строк оскарження ухвали. 
Зважаючи на наведене, а також враховуючи те, що об`єктивних причин пропуску строку, які б касаційний суд міг визнати поважними, у поданій касаційній скарзі не зазначено, підстав для поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень колегія суддів не вбачає.
Отже, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга захисника підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити захиснику ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2025 року та ухвали Київського апеляційного суду від 09 грудня 2025 року щодо засудженого ОСОБА_5 . 
Повернути касаційну скаргу захиснику ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3