Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2026 року        м. Рівне

Справа № 567/211/26
Провадження № 33/4815/802/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Шаповала М.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Острозького районного суду Рівненської області від 09 червня 2026 року, –
ВСТАНОВИВ:
Постановою Острозького районного суду Рівненської області від 09 червня 2026 року ОСОБА_1 визнано таким, що вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 173, 185 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
З матеріалів справи вбачається, що28 січня 2026 року о 16 год. 06 хв. в с.Оженин, Рівненського району Рівненської області на вул. Ясна, 9, ОСОБА_1 з хуліганських мотивів вчинив дрібне хуліганство, а саме пошкодив праве переднє крило автомобіля марки Пежо 4007, номерний знак НОМЕР_1 , та ображав нецензурною лайкою ОСОБА_2 , чим вчинив дії, що порушують громадський порядок та спокій громадян. 
Окрім того, 28 січня 2026 року о 16 год. 06 хв. в с. Оженин, Рівненського району Рівненської області на вул. Ясна, 9, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota, номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на предмет визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest 6810 Drager та проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також 28 січня 2026 року о 16 год. 06 хв. в с.Оженин, Рівненського району Рівненської області на вул. Ясна, 9, ОСОБА_1 , вчинив злісну непокору законному розпорядженню поліцейського Варенюка О.А. при виконанні ним службових обов`язків по охороні громадського порядку, а саме не припинив нецензурно виражатися, ображати, погрожувати поліцейському, на законну вимогу поліцейського припинити протиправні дії не реагував. 
В поданій апеляційній скарзі захисник Шаповал М.С. просить скасувати постанову місцевого суду у частині визнання ОСОБА_1 таким, що вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження по даній справі у зазначені частині закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення. 
Наголошує, що відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП може наставати лише щодо особи, яка керувала транспортним засобом або відмовилася від проходження огляду як водій, тоді як факт керування у справі не доведений.
Вказує, що суд першої інстанції безпідставно поклав в основу рішення пояснення свідків, які не підтверджують факту керування автомобілем. Зокрема, пояснення ОСОБА_3 містять лише відомості про нерухомий автомобіль та чоловіка, який вийшов із нього, а свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомила, що не бачила чоловіка у відповідний проміжок часу та підписала пояснення, складені поліцейським, не ознайомившись із їх змістом. При цьому суд не надав належної оцінки її показанням.
Доводить, що обов`язок доказування відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП покладається на працівників поліції, однак останні не надали жодного належного доказу факту керування транспортним засобом. Відеозаписи з нагрудних камер фіксують автомобіль уже у нерухомому стані, а досліджений судом відеозапис з приватної камери спостереження підтверджує, що він пересувався пішки, а не керував автомобілем.
Вважає, що висновок суду про доведеність вини ґрунтується на припущеннях та не підтверджується сукупністю належних, допустимих і достатніх доказів. На його переконання, відсутність беззаперечних доказів керування транспортним засобом виключає наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У судове засідання, призначене на 10 липня 2026 року, ОСОБА_1 та його захисник Шаповал М.С. до суду не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавали. 
07 липня 2026 року від захисника Шаповала М.С. надійшла заява про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Шаповала М.С.
Відповідно до ч. 4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд справи здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня її надходження до суду.
Згідно з ч. 2 ст. 268 КУпАП участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, під час апеляційного розгляду справи не є обов`язковою.
За таких обставин, враховуючи відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, а також необхідність забезпечення її розгляду в розумні строки, суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Шаповала М.С.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Постанова суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 173, 185 КУпАП ніким не оскаржується, а тому апеляційний суд не наводить доказів на підтвердження таких висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Так, приписами частини першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно приписів ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
При прийнятті постанови щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції вказані вимоги закону було дотримано. 
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказах, яким дана правильна юридична оцінка. 
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №577883 від 28 січня 2026 року (а.с. 25); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (а.с. 28); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до медичного закладу, згідно якого вказаний огляд також не проводився у зв`язку з відмовою водія (а.с. 29); відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, яким зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (диск 2, файл 0013, час 09:20) та відмову від проходження вказаного огляду в медичному закладі (диск 2, файл 0014, час 00:10).
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.
Так, апеляційний суд виходить з того, що відмова від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі зафіксовано відеозаписом безперервно, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом. 
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було. 
Доводи апеляційної скарги про недоведеність факту керування транспортним засобом є безпідставними та спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.
Так, із відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що під час перевірки документів ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля. У ході спілкування поліцейські виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різку зміну забарвлення шкірного покриву обличчя та поведінку, що не відповідала обстановці, після чого запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, від якого він відмовився.
Посилання апелянта на те, що автомобілем нібито керувала інша особа, не заслуговують на увагу, оскільки під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не повідомив жодних відомостей, які б давали можливість встановити таку особу, а його твердження носять голослівний характер і жодними доказами не підтверджені.
Крім того, факт керування транспортним засобом підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 27–28). Зазначені пояснення були надані безпосередньо після події, є послідовними, узгоджуються між собою та з іншими матеріалами справи, а тому підстав не довіряти їм суд не вбачає. Також із відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що під час спілкування з поліцейськими саме ОСОБА_1 повідомив, що він «я став , я заглох», чим фактично підтвердив, що до зупинки транспортного засобу керував ним (диск 2, файл 0014, час 09:45). Вказана обставина також спростовує доводи апеляційної скарги про недоведеність факту керування транспортним засобом.
Той факт, що відеозапис не зафіксував безпосередньо момент руху автомобіля, сам по собі не свідчить про відсутність факту керування, оскільки такий факт може підтверджуватися сукупністю належних і допустимих доказів, які у даній справі є взаємопов`язаними та взаємно доповнюють один одного.
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст. 33, ст. 38 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке на думку апеляційного суду, буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст. 23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто. 
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. 6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Постанову Острозького районного суду Рівненської області від 09 червня 2026 року відносно ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника Шаповала М.С. – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду     О.І. Полюхович