ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2026  м.Дніпро Справа № 908/1889/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Джепи Ю.А. (доповідач), 
суддів: Соп`яненко О.Ю., Мартинюка С.В.,
за участю секретаря судового засідання: Антоненко Д.О.,

за участю:
скаржника: Фізичної особи – підприємця Сенделі Г. Г. (поза межами приміщення суду),
інші учасники: не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Фізичної особи – підприємця Сенделі Геннадія Георгійовича 
на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.06.2026 у справі № 908/1889/25 (суддя К.В. Проскуряков)
за позовом: Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області (70413, Запорізька область, Запорізький район, село Широке, вул. Центральна, буд. 1, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 26013402)
до відповідача: Фізичної особи – підприємця Сенделі Геннадія Георгійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
про розірвання договору оренди комунального майна, виселення з нежитлового приміщення та стягнення 94685,84грн

орган виконання: Запорізький відділ державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Героїв 93-ї бригади, буд. 16-А, м. Запоріжжя, 69114)

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і ухвали суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.11.2025 у справі №908/1889/25 закрито провадження у справі в частині стягнення з фізичної особи-підприємця Сенделі Геннадія Георгійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області (70413, Запорізька область, Запорізький район, с.Широке, вул. Центральна, 1, код ЄДРПОУ 26013402) боргу в загальній сумі 23 682 (двадцять три тисячі шістсот вісімдесят дві) гривні 82 копійки, з яких:
- основний борг зі сплати орендної плати за Договором оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади Широківської сільської ради від 20.03.2018 № 1/18 за період з 01.10.2023 р. по 30.04.2025 р. у сумі 12259 (дванадцять тисяч двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 72 копійки;
- пеня у сумі 9 572,90 грн (дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят дві гривні 90 копійок);
- три проценти річних у сумі 1 850,20 грн (одна тисяча вісімсот п`ятдесят гривень 20 копійок).
В іншій частині позовні вимоги задоволено.
Розірвано договір оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади Широківської сільської ради від 20.03.2018 № 1/18, укладений між Широківською сільською радою Запорізького району Запорізької області та фізичною особою-підприємцем Сенделі Геннадієм Георгійовичем ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Зобов`язано виселити фізичну особу-підприємця Сенделі Геннадія Георгійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) зі столярного цеху літ. А, загальною площею 238,7 квадратних метрів, розташованого за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Володимирівське, вул.Ювілейна, 6, шляхом підписання акту приймання-передачі зазначеного приміщення Широківській сільській раді Запорізького району Запорізької області (70413, Запорізька область, Запорізький район, с. Широке, вул. Центральна, 1, код ЄДРПОУ 26013402).
Стягнуто з фізичної особи-підприємця Сенделі Геннадія Георгійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області (70413, Запорізька область, Запорізький район, село Широке, вул. Центральна, буд. 1, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 26013402) 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) гривні 80 копійок судового збору.
Повернуто з Державного бюджету України на користь Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області (70413, Запорізька область, Запорізький район, село Широке, вул. Центральна, буд. 1, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 26013402) 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору.
10.06.2026 на електронну пошту Господарського суду Запорізької області від Фізичної особи – підприємця Сенделі Геннадія Георгійовича надійшла скарга від 10.06.2026 на дії державного виконавця під час виконання судового рішення.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.06.2026 у справі №908/1889/25 скаргу Фізичної особи – підприємця Сенделі Геннадія Георгійовича від 10.06.2026 на дії державного виконавця під час виконання судового рішення з доданими до неї документами повернуто скаржнику без розгляду.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

14.07.2026 на електронну пошту Центрального апеляційного господарського суду (зареєстровано в суді 15.07.2026 вх № 51529) від Фізичної особи – підприємця Сенделі Геннадія Георгійовича надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.06.2026 у справі №908/1889/25. Скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Запорізької області від 15.06.2026 у справі №908/1889/25, визнати причини пропуску поважними, скасувати оскаржувану ухвалу та передати скаргу ФОП Сенделі Геннадія Георгійовича на дії державного виконавця до Господарського суду Запорізької області для розгляду по суті, зобов`язати суд першої інстанції забезпечити розгляд скарги відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.06.2026 у справі №908/1889/25 скаргу ФОП Сенделі Геннадія Георгійовича на дії державного виконавця повернуто без розгляду виключно у зв`язку з відсутністю доказів направлення її копії іншим учасникам справи поштовим зв`язком, що на думку скаржника є проявом надмірного процесуального формалізму та неправильним застосуванням статей 42, 340 ГПК України. 
Скаржник вважає, що місцевий господарський суд не врахував завдання господарського судочинства, принцип верховенства права та право на судовий захист, гарантовані статтями 2, 7, 13 ГПК України та статтями 8, 55 Конституції України, фактично позбавивши апелянта можливості отримати судовий контроль за законністю дій державного виконавця. Такий підхід суперечить статтям 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці ЄСПЛ у справах «Perez de Rada Cavanilles v. Spain» (28.10.1998), «Walchli v. France» (26.07.2007), «Bellet v. France», відповідно до якої процесуальні вимоги мають застосовуватися пропорційно та не створювати непропорційних перешкод доступу до правосуддя. Зазначені висновки узгоджуються з практикою Верховного Суду, зокрема постановами від 04.06.2024 у справі №916/3724/21, від 22.03.2024 у справі №907/643/21 та від 02.05.2025 у справі №420/16769/24, якими наголошено на недопустимості надмірного процесуального формалізму та необхідності забезпечення балансу між процесуальними вимогами і правом на судовий захист. Суд першої інстанції не перевірив, чи перешкоджала відсутність доказів поштового направлення копій розгляду скарги або порушувала права інших учасників, чи було таке порушення істотним та чи існували менш обмежувальні способи усунення недоліків, натомість застосував найбільш суворий наслідок – повернення скарги без розгляду, що унеможливило ефективний судовий контроль відповідно до статті 129-1 Конституції України. 

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач - Широківська сільська рада Запорізького району Запорізької області, зазначає, що рішення Господарського суду Запорізької області від 11.11.2025 у справі № 908/1889/25 набрало законної сили 09.12.2025, після чого 09.12.2025 судом видано наказ про примусове виконання рішення щодо виселення ФОП Сенделі Геннадія Георгійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) зі столярного цеху літ. А загальною площею 238,7 кв. м за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Володимирівське, вул. Ювілейна, 6, шляхом підписання акту приймання-передачі приміщення Широківській сільській раді Запорізького району Запорізької області (70413, Запорізька область, Запорізький район, с. Широке, вул. Центральна, 1, код ЄДРПОУ 26013402), а також наказ про примусове стягнення з ФОП Сенделі Геннадія Георгійовича на користь Широківської сільської ради 4 844 грн 80 коп. судового збору. 
Посилаючись на статті 326, 327, 339, 339-1, 340 та частину 4 статті 13 ГПК України, позивач наголошує на обов`язковості виконання судового рішення, праві сторін виконавчого провадження на судовий контроль та встановленому законом обов`язку додавати до скарги на дії державного виконавця докази направлення її копії та доданих матеріалів іншим учасникам справи. Відповідно до частини 7 статті 42 ГПК України такі документи можуть направлятися через ЄСІТС до електронного кабінету іншого учасника, а за відсутності електронного кабінету чи відомостей про нього – у паперовій формі листом з описом вкладення. 
Оскільки ФОП Сенделі Г.Г. не додав до скарги доказів направлення копій скарги та доданих матеріалів іншим учасникам справи засобами поштового зв`язку, що ним не заперечується та не спростовується, суд першої інстанції, на думку позивача, правомірно застосував частину 5 статті 340 ГПК України та повернув скаргу без розгляду, оскільки сторона відповідно до частини 4 статті 13 ГПК України несе ризик наслідків вчинення або невчинення нею процесуальних дій. 
Позивач також посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 922/4519/14, згідно з якою забезпечення остаточності судового рішення та його неухильного виконання спрямоване на дотримання верховенства права, правової визначеності, доступу до правосуддя та законності, а порушення принципу обов`язковості виконання судового рішення суперечить вимогам правової визначеності. 
Щодо доводів апелянта про позбавлення його права на добровільне виконання рішення позивач зазначає, що рішення набрало законної сили 09.12.2025, тоді як до органів державної виконавчої служби із судовими наказами для його примусового виконання позивач звернувся 09.04.2026, а протягом чотирьох місяців ФОП Сенделі Г.Г. не вчиняв жодних дій для добровільного виконання рішення та не направляв позивачу пропозицій щодо його добровільного виконання, що, на думку позивача, свідчить про пасивну поведінку апелянта та відсутність наміру виконати судове рішення добровільно. 
На підставі статей 42, 242, 263, 327 ГПК України Широківська сільська рада Запорізького району Запорізької області просить прийняти відзив та додані до нього документи, врахувати викладені доводи, апеляційну скаргу ФОП Сенделі Геннадія Георгійовича залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.06.2026 у справі № 908/1889/25 – без змін.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

У провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа № 908/1889/25, номер провадження 7/142/25, за позовом Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області (70413, Запорізька область, Запорізький район, село Широке, вул. Центральна, буд. 1, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 26013402) до Фізичної особи – підприємця Сенделі Геннадія Георгійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про розірвання договору оренди комунального майна, виселення з нежитлового приміщення та стягнення 94 685,84 грн. Органом виконання судового рішення визначено Запорізький відділ державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Героїв 93-ї бригади, буд. 16-А, м. Запоріжжя, 69114).
10.06.2026 до Господарського суду Запорізької області електронною поштою надійшла скарга ФОП Сенделі Геннадія Георгійовича від 10.06.2026 на дії державного виконавця під час виконання судового рішення; скаргу було подано в електронній формі з накладенням кваліфікованого електронного підпису. 
При вирішенні питання щодо прийняття скарги суд встановив, що відповідно до частини 1 статті 340 ГПК України скарга на дії державного виконавця подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, а згідно з пунктом 2 частини 4 статті 340 ГПК України до неї мають додаватися докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 ГПК України. Частиною 7 статті 42 ГПК України передбачено можливість направлення таких документів в електронній формі через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему або її відповідну підсистему шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а за відсутності електронного кабінету або відомостей про його наявність – у паперовій формі листом з описом вкладення.
Місцевим господарським судом за даними бази «Діловодство спеціалізованого суду» Господарського суду Запорізької області встановлено, що ФОП Сенделі Г.Г. на момент звернення не мав зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» ЄСІКС. Враховуючи, що скаржник подав скаргу електронною поштою, а належного електронного кабінету в нього не зареєстровано, суд дійшов висновку, що копії скарги від 10.06.2026 та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи мали бути направлені засобами поштового зв`язку.
Суд встановив, що до скарги не додано належних та допустимих доказів направлення її копії від 10.06.2026 разом із доданими документами на поштові адреси позивача – Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області – та Запорізького ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Таким чином, суд констатував недодержання ФОП Сенделі Г.Г. вимог пункту 2 частини 4 статті 340 ГПК України.
З огляду на встановлену відсутність доказів направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи суд дійшов висновку про необхідність повернення ФОП Сенделі Геннадію Георгійовичу скарги від 10.06.2026 на дії державного виконавця разом із доданими до неї документами без розгляду.
Одночасно суд роз`яснив заявнику, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду в загальному порядку після усунення зазначених недоліків. 

5. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали Господарського суду Запорізької області від 15.06.2026 у справі № 908/1889/25 у межах доводів апеляційної скарги та наявних у справі матеріалів, погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність передбачених законом підстав для повернення без розгляду скарги Фізичної особи – підприємця Сенделі Геннадія Георгійовича від 10.06.2026 на дії державного виконавця під час виконання судового рішення.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 10.06.2026 на електронну пошту Господарського суду Запорізької області від ФОП Сенделі Геннадія Георгійовича надійшла скарга від 10.06.2026 на дії державного виконавця під час виконання судового рішення. 
При вирішенні питання щодо прийняття скарги до розгляду суд першої інстанції правильно виходив із того, що відповідно до частини 1 статті 340 ГПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Водночас пунктом 2 частини 4 статті 340 ГПК України прямо встановлено обов`язок заявника додати до скарги докази направлення її копій та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу. Частина 5 статті 340 ГПК України встановлює імперативний процесуальний наслідок недодержання вимог частин третьої та/або четвертої цієї статті – повернення скарги скаржнику без розгляду протягом чотирьох днів після її надходження до суду.
Суд першої інстанції також обґрунтовано застосував положення частини 7 статті 42 ГПК України, відповідно до якої у разі встановленого Кодексом обов`язку щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи такі документи в електронній формі можуть направлятися через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему або її відповідну підсистему шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а за відсутності в іншого учасника електронного кабінету чи відсутності відомостей про його наявність – у паперовій формі листом з описом вкладення.
Згідно з даними бази «Діловодство спеціалізованого суду» Господарського суду Запорізької області ФОП Сенделі Г.Г. на час звернення із скаргою не мав зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» ЄСІКС. При цьому сама скарга від 10.06.2026 була направлена до суду електронною поштою з кваліфікованим електронним підписом. За таких обставин суд першої інстанції правильно виходив із того, що заявник мав забезпечити направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи у паперовій формі засобами поштового зв`язку.
Водночас до скарги не було додано належних та допустимих доказів її направлення разом із доданими документами на поштові адреси позивача (Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області) та органу виконання (Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України). Отже, судом першої інстанції встановлено невиконання заявником передбаченого пунктом 2 частини 4 статті 340 ГПК України імперативного процесуального обов`язку.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про застосування частини 5 статті 340 ГПК України є правомірним, оскільки ця норма не надає суду дискреції щодо іншого процесуального наслідку у разі встановлення неподання доказів, передбачених частиною 4 цієї статті. Таким чином, повернення скарги без розгляду було наслідком не оцінки її доводів по суті, а недодержання заявником установлених законом передумов для її прийняття до розгляду.
Посилання апелянта на те, що повернення скарги є проявом надмірного процесуального формалізму, колегія суддів відхиляє. Процесуальна вимога щодо направлення копії скарги іншим учасникам справи має самостійну юридичну мету – забезпечення принципів змагальності, рівності учасників процесу та їх права бути своєчасно обізнаними про звернення до суду, зміст заявлених вимог і матеріали, на яких вони ґрунтуються. 
У цій справі заявник не довів виконання зазначеного обов`язку в установленій законом формі. Відсутність доказів направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів стосувалася прямо визначеної законом умови його прийняття до розгляду. Тому застосування судом передбаченого частиною 5 статті 340 ГПК України процесуального наслідку не може розглядатися як непропорційне обмеження права на доступ до суду.
Не спростовує правильності оскаржуваної ухвали і посилання апелянта на статті 2, 7, 13 ГПК України, статті 8, 55 Конституції України та статті 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Гарантоване цими положеннями право на судовий захист не означає звільнення особи від обов`язку дотримуватися встановлених законом процесуальних вимог. Право доступу до суду реалізується у встановленому законом процесуальному порядку, а його дотримання є необхідною умовою належного здійснення судочинства.
Посилання апелянта на практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини щодо недопустимості надмірного процесуального формалізму також не свідчать про незаконність оскаржуваної ухвали. Наведені правові позиції не можуть тлумачитися як такі, що дозволяють ігнорувати прямо встановлені ГПК України вимоги до форми та порядку подання процесуальних документів. Зокрема, сам Верховний Суд виходить із необхідності дотримання встановленого процесуальним законом порядку направлення документів учасникам справи та надання суду належних доказів такого направлення.
Довід апелянта про те, що суд першої інстанції мав надати можливість усунути відповідний недолік, також є необґрунтованим. Спеціальна норма частини 5 статті 340 ГПК України прямо передбачає повернення скарги без розгляду у разі її подання без додержання вимог частин третьої та/або четвертої цієї статті. Отже, суд першої інстанції діяв відповідно до спеціального процесуального механізму, встановленого законодавцем для скарг на дії державного виконавця. При цьому суд прямо роз`яснив заявнику, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду в загальному порядку після усунення встановлених недоліків.
Таким чином, твердження апелянта про фактичне позбавлення його права на судовий контроль за діями державного виконавця не відповідає змісту оскаржуваної ухвали. Суд не відмовляв у здійсненні такого контролю по суті та не встановлював незаконності чи законності оскаржуваних дій державного виконавця, скаргу повернуто виключно через недодержання процесуальних вимог до її подання. Більше того, заявнику було роз`яснено можливість повторного звернення після усунення недоліків, а отже, доступ до судового захисту як такого не був остаточно припинений.
Необґрунтованим є і посилання апелянта на статтю 129-1 Конституції України та необхідність ефективного судового контролю за виконанням судового рішення. Наявність у суду повноважень щодо контролю за виконанням судового рішення не звільняє сторону виконавчого провадження від виконання процесуальних обов`язків, установлених статтею 340 ГПК України. Судовий контроль здійснюється в межах визначеної законом процедури, дотримання якої є обов`язковим для всіх учасників.
Так само не приймається довід апелянта про непропорційність застосованого процесуального наслідку. У цьому випадку суд не обирав між декількома дискреційними заходами реагування, а застосував прямо встановлений частиною 5 статті 340 ГПК України наслідок недодержання вимог частини 4 цієї статті. При цьому повернення скарги не позбавляє заявника права повторно звернутися з нею після усунення недоліків, що істотно відрізняє такий процесуальний наслідок від остаточного позбавлення права на судовий розгляд.
Посилання апелянта на воєнний стан також не впливає на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки сам по собі правовий режим воєнного стану не скасовує та не змінює встановлених ГПК України вимог щодо подання скарг на дії державних виконавців, якщо відповідні процесуальні правила прямо не змінені законом.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ФОП Сенделі Г.Г. при поданні скарги від 10.06.2026 не виконав вимогу пункту 2 частини 4 статті 340 ГПК України щодо додання доказів направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи, а тому суд правомірно застосував частину 5 статті 340 ГПК України та повернув скаргу без розгляду. Оскаржувана ухвала постановлена з правильним застосуванням норм процесуального права, відповідає встановленим обставинам справи та не порушує права скаржника на доступ до правосуддя.

6. Висновки за результатами апеляційного перегляду справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів виснує, що ухвала Господарського суду Запорізької області від 15.06.2026 у справі № 908/1889/25 постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать про наявність підстав для її скасування чи зміни. Відтак апеляційна скарга Фізичної особи – підприємця Сенделі Геннадія Георгійовича підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала – без змін.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи – підприємця Сенделі Геннадія Георгійовича на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.06.2026 у справі № 908/1889/25 – залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.06.2026 у справі № 908/1889/25 – залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повну постанову складено 10.09.2026.

Головуючий суддя Ю.А. Джепа

Судді: О.Ю. Соп`яненко 

С.В. Мартинюк