Справа № 282/681/26 
Провадження № 1-кп/282/156/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2026	  	

селище Любар
Любарський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженні №12026065620000026 від 04.05.2026 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Липно Любарського району, Житомирської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий, 
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України
УСТАНОВИВ:
03 травня 2026 року близько 21 год 00 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебували поблизу магазину «Таюня» за адресою: вул.Шкільній, 4 в с.Липне Любарської ТГ Житомирського району Житомирської області, де між ними виникла словесна суперечка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході якої у ОСОБА_4 виник неправомірний умисел, направлений на спричинення малолітньому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.
В цей день, час та місці, та за вказаних обставин ОСОБА_4 , маючи фізичну перевагу над малолітнім потерпілим ОСОБА_5 , який не міг чинити опір, реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і бажаючи їх настання, різко скоротив дистанцію із малолітнім ОСОБА_5 та лобною ділянкою своєї голови шляхом застосування фізичної сили з розмаху наніс три удари в обличчя малолітнього ОСОБА_7 .
В результаті вказаних дій, ОСОБА_4 умисно заподіяв малолітньому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми в проекції лівої навколоочної ділянки, що відноситься до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, підтвердив, що обставини в обвинувальному акті викладені вірно, та вказав, що у зазначений в обвинувальному акті час та місці перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння наніс три удари потерпілому. У вчиненому розкаюється.
Потерпілий та його законний представник не оспорювали фактичні обставини справи. 
На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні щодо тих обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи вище вказане, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, суд дійшов висновку про повну доведеність вини ОСОБА_4 в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 125 КК України.
Обираючи ОСОБА_4 міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відноситься відповідно до ст.12 КК України до категорії кримінальних проступків, також дані про його особу.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що за місцем проживання ОСОБА_4 зарекомендував себе задовільно; на обліку у лікарів нарколога та психолога не перебуває; згідно положень ст.89 КК України не судимий.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом визнає вчинення правопорушення щодо малолітньої дитини та вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи дані про особу обвинуваченого, наявність як обставини, що пом`якшує покарання так і обставин, що його обтяжують, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу.
Оскільки відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами, а тому призначене ОСОБА_4 покарання буде відповідати його особі і вчиненому ним кримінальному правопорушенню.
Цивільний позов не заявлявся.
ОСОБА_4 запобіжні заходи не обиралися, в судовому засіданні прокурором не було заявлено такого клопотання.
Процесуальні витрати відсутні.
Речових доказів у кримінальному провадженні не має.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-374, 615 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили до ОСОБА_4 не застосовувати.
На вирок суду до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1