14.07.2026      Справа № 469/968/25
2/469/242/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2026 року с-ще Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Гапоненко Н.О. 
за участю секретаря судового засідання Потриваєвої М.А.
позивач ОСОБА_1 – не з`явилась
представник позивача ОСОБА_2 - не з`явилась
представник відповідача Коблівської сільської ради – не з`явився
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коблівської сільської ради про скасування державної реєстрації земельної ділянки, 
в с т а н о в и в:
Адвокат Старчеус О.П. звернулась до суду з вказаним позовом в інтересах позивача ОСОБА_1 , у якому просила скасувати державну реєстрацію речового права (права комунальної власності) Коблівської сільської ради на земельну ділянку з кадастровим номером 4820983500:02:000:0756 площею 1,70 га з одночасним припиненням вказаного речового права та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, посилаючись на те, що вказана земельна ділянка помилково розміщена на місці фактичного розміщення земельної ділянки 4820983500:02:000:0565, належної позивачеві на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 607458 від 04 травня 2007 року, у зв"язку з чим позивач не може зареєструвати свою земельну ділянку в ДЗК. Відповідач відмовився самостійно прийняти рішення про скасування реєстрації земельної ділянки комунальної власності, так як це суперечить приписам Закону України “Про Державний земельний кадастр”. 
Ухвалою суду від 23 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача за наявними в справі матеріалами, позовні вимоги підтримала та просила не стягувати з відповідача на користь позивача судовий збір.
Представник відповідача Коблівської сільської ради у судове засідання не з"явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, протии заявлених позовних вимог не заперечує. 
Оскільки учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, висловили свою позицію щодо заявлених вимог і їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, суд на підставі ст.223 ЦПК України постановив розглянути справу за відсутності учасників справи.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частина 1 статті 82 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Враховуючи викладене, суд вважає, що викладені у позовній заяві обставини, що визнаються учасниками справи, не викликають сумніву щодо їх достовірності, а тому визнання відповідачами позову слід прийняти, так як воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
З матеріалів справи судом встановлено та сторонами не оспорюється, що на підставі розпорядження Березанської райдержадміністрації від 16 березня 2007 року № 247 на ім`я ОСОБА_1 Березанською райдержадміністрацією 04 травня 2007 року видано державний акт серії ЯГ №607458 на право власності на земельну ділянку площею 1,70 га кадастровий номер 4820983500:02:000:0565 для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Новофедорівської сільської ради Березанського району Миколаївської області (на час розгляду справи відноситься до території Коблівської об"єднаної територіальної громади) (а.с.12).
З довідки Коблівської сільської ради вбачається, що земельна ділянка загальною площею 1,70 га кадастровий номер 4820983500:02:000:0565 для ведення особистого селянського господарства, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 607458, виданим 04 травня 2007 року, яка знаходиться в межах Коблівської сільської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області (колишня Новофедорівська сільська рада), на Кадастровій карті України фактично зайнята іншою земельною ділянкою площею 1,70 га кадастровий номер 4820983500:02:000:0756, комунальної власності з цільовим призначенням – землі запасу (а.с.14).
З повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області вбачається, що земельна ділянка за кадастровим номером 4820983500:02:000:0756 сформована на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (за межами населених пунктів) на території Березанського району Миколаївської області та передана у комунальну власність територіальної громади сіл в особі Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 20 грудня 2018 року № 9143/0/14-18-СГ (а.с.13).
Як вбачається з копії наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 9143/0/14-18-СГ від 20 грудня 2018 року про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність (а.с.15) та відповідного акта приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 22 грудня 2018 року (а.с.16-19), Головним управлінням Держгеокадастру передано у комунальну власність Коблівської об"єднаної територіальної громади земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 5606,3836 га, розташовані в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, у тому числі у додатку до акта приймання-передачі зазначена земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, належна ОСОБА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 607458 від 04 травня2007 року, тобто документа, який посвідчував право позивача на користування вказаною земельною ділянкою.
Будь-яких доказів припинення права власності ОСОБА_1 на належну їй земельну ділянку відповідачем не надано.
Тому суд приходить до висновку про доведеність того, що право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1,70 га кадастровий номер 4820983500:02:000:0565  для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Коблевської сільської ради Березанського району Миколаївської області, посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 607458 від 04 травня2007 року, порушене подальшою реєстрацією з присвоєнням іншого кадастрового номеру права власності на цю ділянку відповідача, якому земельна ділянка передана з державної власності у комунальну власність у 2018 році, про що здійснено запис у Державному земельному кадастрі.
Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Відповідно до ст.41 Конституції України, статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. 

Частиною п`ятою статті 116 ЗК України встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
Згідно із статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіти земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення права; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів.
Пунктами 2 та 10 Розділу VIІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі, якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.
Відповідно до cт. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.
Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону.
Отже, способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.
Зазначене узгоджується з висновками Верховного суду України від 16 вересня 2020 року у справі № 352/1021/19.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Оскільки права позивача порушуються унаслідок реєстрації права власності відповідача на земельну ділянку кадастровий номер 4820983500:02:000:0756, що повністю (100%) співпадає з земельною ділянкою позивача, Коблівська сільська рада є належним відповідачем у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 206, 258, 259, 263-265ЦПК України, суд 
у х в а л и в:
Позов задовольнити у повному обсязі.
Скасувати державну реєстрацію речового права (права комунальної власності) Коблівської сільської ради (код ЄДРПОУ 04375748) на земельну ділянку з кадастровим номером 4820983500:02:000:0756 площею 1,70 га, з одночасним припиненням вказаного речового права.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду. 
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя