ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

Справа № 483/1737/25
Провадження № 2/483/199/2026
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
15 липня 2026 року м. Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого – судді Рак Л.М.,
за участю секретаря Гречки С.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – орган опіки та піклування Новоодеської міської ради Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

24 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа – орган опіки та піклування Новоодеської міської ради Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2013 року шлюбні відносини між нею та батьком дитини були зруйновані, припинені та вони почали проживати окремо. З цього часу відповідач втратив інтерес до сімейного життя, вихованням та лікуванням сина не займається, матеріально дитину не забезпечує, ніякої допомоги на її утримання не надавав та не надає по цей час, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з сином взагалі, тобто не виконує ніяких своїх батьківських обов`язків, які він має виконувати згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» та норм Сімейного Кодексу України. Дитина від ОСОБА_2 не отримує жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Крім того, відповідач має заборгованість по аліментам на утримання дитини. Посилаючись на викладене, позивачка просила позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою від 07 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
23 березня 2026 року ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області було витребувано у органу опіки та піклування Новоодеської міської ради Миколаївської області письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
17 квітня 2026 року ухвалу суду було виконано та до суду надійшов вказаний вище висновок.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій крім того, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. 
Відповідач, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у порядку, передбаченому п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 3 ст. 131 ЦПК України, про причини своєї неявки до суду не повідомив.
Третя особа – орган опіки та піклування Новоодеської міської ради Миколаївської області про причини неявки свого представника суд не повідомила.
Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Крім того, враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу.
Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином позивачки і відповідача та на теперішній час входить до складу сім`ї позивачки і проживає з матір`ю, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме: копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25 червня 2025 року, копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 13 травня 2025 року про зміну прізвища позивачкою з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 , довідкою про склад сім`ї виконавчого комітету Новоодеської міської ради № 12970 від 03 липня 2026 року, актом обстеження умов проживання від 16 червня 2025 року, висновком оцінки потреб сім`ї від 07 липня 2025 року (а.с. 9, 13, 16, 17, 18-19).
Згідно з довідкою про неотримання аліментів старшого державного виконавця Очаківського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області від 14 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 не отримувала аліментів від ОСОБА_2 у період з 10 липня 2025 року по 30 вересня 2025 року згідно судового наказу № 482/1340/25 провадження № 2/483/103/2025, виданого Новоодеським районним судом Миколаївської області від 02 липня 2025 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 20).
З характеристики виданою директором Новоодеського ліцею №1 Новоодеської міської ради Миколаївської області відносно ОСОБА_3 , 2010 року народження, вбачається, що батько із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає, у вихованні дитини участі не бере, з класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся (а.с.15).
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно зі ст. 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Статтею 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Відповідно до ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов`язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 164 Сімейного Кодексу України передбачені вичерпні підстави для позбавлення батьківських прав, серед яких ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №-3 від 30 березня 2007 року зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №-20 від 19.12.2008 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Новоодеської міської ради Миколаївської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Новоодеської міської ради Миколаївської області від 15 квітня 2026 року, орган опіки і піклування зазначив, що батьки неповнолітнього ОСОБА_6 з 2007 року проживали разом однією сім`єю, але офіційно реєструвати шлюбні відносини не поспішали. В цих відносинах народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2013 року відносин між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були зруйновані, припинені, почали проживати окремо, дитина залишилась проживати з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на повному утриманні ОСОБА_1 . Згідно довідок та характеристик з місця навчання ОСОБА_3 , вихованням дитини займається лише мати, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини. Батько із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає, у вихованні дитини участь не бере. У зв`язку з тим, що громадянин ОСОБА_2 , який являється батьком дитини ОСОБА_3 , не зареєстрований та не проживав на території Новоодеської міської територіальної громади, у служби у справах дітей Новоодеської міської ради не має можливості надати об`єктивну оцінку щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_10 . Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, орган опіки і піклування виконавчого комітету Новоодеської міської ради діючи в межах наданих повноважень та з дотриманням принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, вважає за доцільне залишити вирішення зазначеного питання на розгляд суду (а.с. 80, 81-82).
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батька, свідомого нехтування ним своїми обов`язками. 
Таким чином, суд дійшов переконання, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання сина, і єдиним способом захисту прав та його інтересів є позбавлення батьківських прав щодо нього.
Суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-81 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування покладається на сторони в рівній мірі.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи викладене, а також те, що позивачка довела належними та допустимим доказами наявність в неї права вимоги до відповідача в обсязі заявлених вимог, суд вважає позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Також, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки 1211 грн. 20 коп. судового збору, оплата яких підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 1).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Новоодеської міської ради Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав – задовольнити.

Позбавити  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_4  – 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення є заочним і може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: