П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 725/3535/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Скуляк І.А. 
Суддя-доповідач - Канигіна Т.С. 
22 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Канигіної Т.С. 
суддів: Слободонюка М.В.  Кузьмишина В.М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького районного суду міста Чернівці від 20 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці про визнання протиправною скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У квітні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького районного суду міста Чернівці із позовом до Чернівецької митниці про визнання протиправною скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, а саме просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову № 0166/UA40800/2026 від 25.03.2026, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 471 МК України;
- закрити провадження в справі за протоколом про порушення митних правил 0166/UA40800/2026 від 02.03.2026.
В обґрунтування поданого позову зазначено, що постанова № 0166/UA40800/2026 від 25.03.2026 винесена за відсутності належних первинних документів, висновки митного органу ґрунтуються на припущеннях, а саме: на акті попередньої оцінки, відповідно до якого вартість товару складає 1709000 грн, та на висновку експерта від 18.03.2026, відповідно до якого вартість вилучених товарів становить 1579899,57 грн, митним органом не доведено ключові обставини (факт правопорушення, спосіб, обсяг).
ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Чернівецького районного суду міста Чернівці від 20.05.2026 в задоволенні позову відмовлено.
ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 02.03.2026 в п/п "Дяківці-Раковець" Чернівецької митниці, головним державним інспектором Янчин Я.Ю., складено протокол про порушення митних правил №0166/UA408000/2026 стосовно громадянина ОСОБА_1 за ознаками порушення митних правил, відповідальність за які передбачена частиною другою статті 471 Митного кодексу України. 
Постановою в справі про порушення митних правил №0166/UA408000/2026 від 25.03.2026 гр. України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною другою статті 471 Митного кодексу України, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 473969 грн 87 коп. 
Не погоджуючись з постановою Чернівецької митниці № 0166/UA40800/2026 від 25.03.2026, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 471 МК України, позивач звернувся до суду з даним позовом.
ІV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з висновком експерта від 05.04.2024 № 142000-3301-0214, проведеного спеціалістами спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, встановлено, що загальна вартість тимчасово вилучених предметів у справі про порушення митних правил № 0234/40800/24 становить 5435039,55 грн, який складений уповноваженим органом, відповідає вимогам Закону, та є належним і допустимим доказом, Чернівецькою митницею правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів - предметів правопорушення, на суму 473969,87 грн.
V. ПРОВАДЖЕННЯ В СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Особа, яка подала апеляційну скаргу, – ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.
Скаржник стверджує, зокрема, що суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки видатковій накладній №14 від 26.02.2026, відповідно до якої загальна фактурна вартість товару становила 414650 грн, що є меншою за еквівалент 10000 євро, не встановив недостовірність накладної; не визнав її неналежним або недопустимим доказом; не мотивував причин її відхилення; не пояснив, чому експертна оцінка має перевагу над первинним бухгалтерським документом.
Також зазначає, що суд першої інстанції поклав у мотивувальну частину рішення відомості з іншої справи № 0234/40800/24, яка не є предметом даного провадження, що свідчить про неналежне дослідження доказів, відсутність індивідуального судового розгляду та порушення вимог статті 242 КАС України щодо обґрунтованості рішення, що свідчить про використання судом фрагментів іншого судового рішення без належного дослідження матеріалів саме цієї справи.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому стверджує про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. 
Зазначає, що факт вчинення громадянином України ОСОБА_1 порушення митних правил підтверджується протоколом про порушення митних правил №0166/UA408000/2026 від 02.03.2026, актом про проведення огляду товарів та іншими матеріалами справи.
У зв`язку з цим, на думку відповідача, постанова Чернівецької митниці від 25.03.2026 щодо позивача прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Митним кодексом України та іншими актами митного законодавства, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, із забезпеченням права особи на участь у процесі прийняття рішення, а також у розумний строк. Відповідач вважає оскаржувану постанову законною, обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.
22.07.2026 до суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття у судове засідання, однак на підтвердження зазначеного представником позивача не долученого жодних доказів.
Колегія суддів зазначає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Частиною п`ятою статті 286 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.
Відповідно до частини першої статті 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
Отже, особливості розгляду справ цієї категорії обумовлені необхідністю їх оперативного вирішення та дотриманням скорочених процесуальних строків, установлених законодавцем.
При цьому будь-яких об`єктивних та належним чином підтверджених обставин, які б свідчили про неможливість прибуття у вище вказане судове засідання, представником позивача не наведено та відповідних доказів суду не надано.
За таких обставин, враховуючи скорочені строки розгляду справ цієї категорії та відсутність належних підстав для відкладення розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання представника позивача.
VI. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини першої статті 257 Митного кодексу України (далі - МК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта.
Частинами першою, другою, третьою, сьомою статті 318 МК України визначено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.
Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Для забезпечення здійснення митного контролю митними органами використовуються системи, що забезпечують функціонування електронних інформаційних ресурсів митних органів.
Статтею 366 МК України передбачено двоканальну систему митного контролю товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України громадянами.
Двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.
Канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. Канал, позначений символами червоного кольору ("червоний коридор"), призначений для всіх інших громадян. Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.
Початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор"), є декларуванням шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення.
Громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 471 МК України недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил.
За приписами частини другої статті 471 МК України недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.
Недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами тягне за собою накладення штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої (частина третя статті 471 МК України).
Відповідно до примітки до статті 471 МК України недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор")".
Частинами другою-третьою статті 357 МК України передбачено, що дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.
Призначення дослідження (аналізу, експертизи) в інших установах (організаціях) допускається лише у разі неможливості проведення дослідження (аналізу, експертизи) спеціалізованим органом з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленим підрозділом або за заявою декларанта для підтвердження чи спростування результатів проведеного дослідження (аналізу, експертизи).
Відповідно до частини першох-другої статті 515 МК України експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.
Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.
Згідно зі статтею 516 МК України, визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.
У разі якщо товари, транспортні засоби - безпосередні предмети порушення митних правил тимчасово вилучаються на підставі статті 511 цього Кодексу у справах про порушення митних правил за статтями цього Кодексу, що передбачають стягнення в розмірі, визначеному у відсотках від вартості цих товарів, транспортних засобів, призначення експертизи для визначення вартості зазначених товарів, транспортних засобів є обов`язковим.
До призначення експерта з`ясовуються необхідні відомості про його професіоналізм та компетентність.
Рішення про призначення експертизи є обов`язковим для експерта, а також для посадових осіб підприємства, де працює експерт.
Статтею 494 МК України передбачено, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Протокол про порушення митних правил повинен містити такі дані: 1) дату і місце його складення; 2) посаду, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; 3) необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено; 4) місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил; 5) посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення; 6) прізвища та адреси свідків, якщо вони є; 7) відомості щодо товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу; 8) інші необхідні для вирішення справи відомості.
Протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками.
Якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, відмовляється підписати протокол, до протоколу вноситься відповідний запис. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, має право дати пояснення та висловити зауваження щодо змісту протоколу, а також письмово викласти мотиви своєї відмови від підписання протоколу. Власноручно викладені цією особою пояснення додаються до протоколу, про що до протоколу вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення.
У разі складення протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, роз`яснюються її права, передбачені статтею 498 цього Кодексу, та повідомляється про можливість припинення провадження у справі про порушення митних правил шляхом компромісу, про що до протоколу вноситься відмітка, яка підписується цією особою.
У разі потреби в протоколі зазначаються також місце, дата і час розгляду справи про порушення митних правил.
Протокол складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.
У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, одержати примірник протоколу до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого зазначений примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою (місце проживання або фактичного перебування).
Якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою (місце проживання або фактичного перебування).
Протокол вважається врученим у тому числі у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою або місце проживання чи фактичного перебування, повідомлене такою особою, є недостовірним.
Протокол, а також документи, зазначені в протоколі, передаються до митниці, в зоні якої виявлено порушення митних правил, а в разі якщо провадження у справі здійснюється іншим митним органом, - до такого органу.
Частиною першою статті 495 МК України визначено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:
1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;
2) поясненнями свідків;
3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;
4) висновком експерта, висновком правовласника про наявність або відсутність порушення прав інтелектуальної власності;
5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами, транспортними засобами комерційного призначення - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Відповідно до частини першої статті 497 МК України у провадженні у справах про порушення митних правил беруть участь: 1) особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил; 2) власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи); 3) представники осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та заінтересованих осіб (законні представники, представники, які діють на підставі довіреності, доручення); 4) захисники; 5) представники митних органів; 6) свідки; 7) експерти; 8) перекладачі; 9) поняті; 10) правовласники.
Статтею 498 Митного кодексу України передбачено, що особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у митному органі та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови митного органу, суду, а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.
Згідно зі статтями 524, 525 МК України справа про порушення митних правил розглядається за місцезнаходженням митного органу, посадові особи якого здійснювали провадження у цій справі.
Справа про порушення митних правил розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою митного органу або судом матеріалів, необхідних для вирішення справи.
Відповідно до статті 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.
Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.
У разі розгляду справи про порушення митних правил у суді про час та місце розгляду справи суд повідомляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, а також відповідний митний орган.
Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.
Частиною першою статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а частини перша - друга статті 76 КАС України передбачають, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
VIІ. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Колегія суддів погоджується з указаним вище висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Виходячи із системного аналізу вказаних вище норм права, колегія суддів зазначає, що недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій статті 471 МК України), що переміщуються через митний кордон України громадянами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.
При цьому відповідно до примітки до статті 471 МК України недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор")".
Як вбачається з матеріалів справи, 02.03.2026 в п/п "Дяківці-Раковець" Чернівецької митниці, головним державним інспектором Янчин Я.Ю., складено протокол про порушення митних правил №0166/UA408000/2026 стосовно громадянина ОСОБА_1 .
Постановою в справі про порушення митних правил №0166/UA408000/2026 від 25.03.2026 гр. України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною другою статті 471 Митного кодексу України, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 473969 грн 87 коп. 
Відповідно до висновку експерта СЛЕД Держмитслужби від 18.03.2026 № 1420003900-0045, він складений експертом А.Гриб, яка володіє достатніми повноваженнями для проведення товарознавчих експертиз, експертизу проведено уповноваженим органом, висновок експерта відповідає вимогам Закону, доказів протилежного сторонами не надано.
Норми статті 251 КУпАП встановлюють, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема і висновком експерта.
Таким чином, висновок експерта від 18.03.2026 №1420003900-0045, який складений уповноваженим органом, відповідає вимогам чинного законодавства щодо форми та змісту, а тому є належним, достовірним та допустимим доказом у справі.
При цьому представником позивача не наведено достатніх та переконливих доводів щодо невідповідності зазначеного висновку вимогам закону, не вказано на порушення порядку призначення чи проведення експертизи, відсутність у експерта відповідної кваліфікації або повноважень, неповноту чи суперечливість проведеного дослідження, а також не надано будь-яких належних і допустимих доказів на спростування висновків експерта.
Сама лише незгода позивача із визначеною експертом вартістю товарів не свідчить про недопустимість чи недостовірність такого доказу та не може бути достатньою підставою для його відхилення судом.
Крім того, позивачем не було подано альтернативного експертного висновку, рецензії на висновок експерта або інших доказів, які б ставили під сумнів правильність проведеного дослідження та обґрунтованість зроблених експертом висновків.
Отже, підстави для неврахування висновку експерта від 18.03.2026 №1420003900-0045 або сумнівів у його належності, допустимості та достовірності у суду відсутні, а тому зазначений висновок підлягає врахуванню під час вирішення даної справи у сукупністю з іншими доказами, що підтверджують обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.
Водночас, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не надав правової оцінки видатковій накладній №14 від 26.02.2026, відповідно до якої загальна фактурна вартість товару становила 414650 грн, з огляду на таке.
Сама по собі видаткова накладна не може вважатися беззаперечним та достатнім доказом дійсної вартості товару, оскільки є первинним бухгалтерським документом, який підтверджує факт відпуску товару та відображає його облікову вартість, проте, не виключає необхідності перевірки зазначених у ній відомостей іншими належними та допустимими доказами.
Крім того, зі змісту видаткової накладної №14 від 26.02.2026 не вбачається можливим ідентифікувати товар, який був предметом порушення митних правил, оскільки у ній не конкретизовано його індивідуальні ознаки, зокрема не зазначено марку, модель, артикул, серійні номери чи інші характеристики, що давали б змогу однозначно встановити відповідність товарів, зазначених у накладній, товарам, які були безпосередньо вилучені митним органом.
За відсутності належної ідентифікації товару наведена видаткова накладна не може бути покладена в основу висновку про дійсну вартість товару та не спростовує висновок експерта від 18.03.2026 №1420003900-0045, складений за результатами безпосереднього дослідження товарів, що є предметом даної справи.
Також колегія суддів враховує, що позивачем не надано інших доказів, які б підтверджували зазначену у видатковій накладній вартість товару, зокрема договорів поставки, рахунків-фактур, платіжних документів, митних декларацій країни відправлення чи інших документів, які у сукупності могли б свідчити про достовірність наведеної фактурної вартості.
Таким чином, посилання представника позивача на видаткову накладну №14 від 26.02.2026 не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не свідчать про неповне з`ясування судом обставин справи.
Водночас, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що зазначення судом першої інстанції у мотивувальній частині рішення відомостей щодо справи про порушення митних правил №0234/40800/24 свідчить про неналежне дослідження доказів, відсутність індивідуального судового розгляду та порушення вимог статті 242 КАС України.
Так, відповідно до змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції дослідив наявні в матеріалах справи докази, встановив фактичні обставини спору, надав оцінку доводам сторін та дійшов висновків саме щодо правомірності постанови у справі про порушення митних правил №0166/UA408000/2026 від 25.03.2026.
При цьому зазначення у тексті рішення номера іншої справи про порушення митних правил №0234/40800/24 має очевидний характер технічної помилки (описки), оскільки інші встановлені судом обставини, наведені у рішенні, стосуються саме спірних правовідносин між сторонами у даній справі.
Колегія суддів звертає увагу, що сама по собі наявність у судовому рішенні окремих описок чи технічних неточностей не може бути безумовною підставою для скасування судового рішення, якщо такі помилки не вплинули на правильність встановлення фактичних обставин справи, не призвели до неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права та не перешкоджають розумінню змісту судового рішення.
У даному випадку посилання на номер іншої справи не змінює суті висновків суду першої інстанції, не впливає на оцінку доказів та не свідчить про відсутність індивідуального розгляду спору, оскільки мотивувальна частина рішення містить аналіз обставин, що стосуються саме постанови у справі про порушення митних правил №0166/UA408000/2026 від 25.03.2026.
Отже, допущена технічна неточність має характер описки та не може розцінюватися як порушення вимог статті 242 КАС України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, а тому не є підставою для його скасування.
Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не спростовують факту порушення гр. України ОСОБА_1 митних правил та не впливають на правомірність постанови Чернівецької митниці про порушення митних правил №0166/UA408000/2026 від 25.03.2026, а тому відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів - предметів правопорушення, на суму 473969,87 грн.
Інші доводи позивача є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеним.
VIІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відсутні підстави для його скасування, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького районного суду міста Чернівці від 20 травня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий | | | Канигіна Т.С.
Судді | | | Слободонюк М.В.    Кузьмишин В.М.