Київський районний суд м. Полтави 

Справа № 545/4426/25 
Провадження №2/552/680/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2026 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А., 
секретар судового засідання – Хрипунова Т.В., 
учасники справи та їх представники:
позивач – Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
представник позивача – Тютюнник Олександр Григорович,
відповідач – ОСОБА_1 ,
представник відповідача – адвокат Савченко Людмила Анатоліївна,
третя особа – ОСОБА_2 ,

розглянувши цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,- 

в с т а н о в и в:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.
В позовній заяві посилався на те, що 03.10.2005 ОСОБА_3 (позичальник) та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», а в подальшому — АТ КБ «ПриватБанк» уклали кредитний договір № PLKPGF08123708, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 222890,00 грн. в обмін на зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. 
03.10.2005 з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № PLKPGF08123708, Позичальник та Банк уклали договір Іпотеки, за умовами якого Позичальник надав в іпотеку Банку житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
24.03.2006 між Позичальником та Банком було укладено кредитний договір №PLKPGK08063753, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 202116,00 грн. в обмін на зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. 
24.03.2006 з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № PLKPGK08063753, Позичальник та Банк уклали договір Іпотеки, за умовами якого Позичальник надав в іпотеку Банку двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 
АТ КБ «ПриватБанк» виконав свої зобов`язання за вищевказаними кредитними договорами у повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором, однак позичальник всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові суми, у зв`язку з чим Банк був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. 
15.02.2012 рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у справі № 2-1579/11 було задоволено позов Банку, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № PLKPGF08123708 звернуто стягнення на предмет іпотеки - будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 
19.08.2015 рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у справі № 554/527/15-ц було частково задоволено позов Банку, стягнуто з Позичальника заборгованість за кредитним договором № PLKPGK08063753 у розмірі 645595,17 грн. 
Незважаючи на ухвалені Октябрським районним судом м. Полтави судові рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки (за договором № PLKPGF08123708) та про стягнення заборгованості (за договором № PLKPGK08063753), станом на дату складання цієї позовної заяви заборгованість за кредитними договорами не погашена. 
За кредитним договором № PLKPGF08123708 від 03.10.2005, станом на 11.08.2025 наявна заборгованість у загальному розмірі 145374,36 грн. За кредитним договором № PLKPGK08063753 від 24.03.2006 станом на 12.08.2025 наявна заборгованість у загальному розмірі 713584,56 грн.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник помер. 
У встановлений законом строк банк направив претензію кредитора до нотаріальної контори.
Державна нотаріальна контора повідомила, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . 
На момент смерті разом з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 була зареєстрована ОСОБА_1 , яка фактично прийняла спадщину. 
03.07.2025 Банк направив претензію кредитора від 01.07.2025 на адресу ОСОБА_1 . Однак, вказана претензія була залишена без задоволення, заборгованість позичальника не повернута.
Тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 03.10.2005 № PLKPGF08123708 у розмірі 145374,36 грн., з яких 17496,22 грн. заборгованість за тілом кредиту, 22257,14 грн. - заборгованість за простроченими процентами, 8721,00 грн. - заборгованість з комісії, 96900,00 грн. - заборгованість з пені, у межах вартості майна успадкованого ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 . Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 24.03.2006 № PLKPGK08063753 у розмірі 713584,56 грн., з яких 191785,15 грн. заборгованість за тілом кредиту, 341642,53 грн. - заборгованість за простроченими процентами, 84264,30 грн. - заборгованість з комісії, 95892,58 грн. - заборгованість з пені, у межах вартості майна успадкованого ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від20 жовтня 2-025 року справу передано на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м.Полтави.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 11 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження (т. 2 а.с.5).
Цією ж ухвалою суд витребував докази, а саме: у Другої полтавської державної нотаріальної контори витребував копію спадкової справи заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . 
У Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції витребував інформацію з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження ОСОБА_3 , про реєстрацію народження ОСОБА_1 , про наявність актових записів, у яких ОСОБА_3 вказаний як батько та про наявність актових записів, у яких ОСОБА_1 вказана як матір.

Відповідач ОСОБА_1 надала відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечила.
Зазначила, що позивач в його позовній заяві фактично намагається повторно стягнути заборгованість, яка вже була предметом судового розгляду, при цьому заявляючи вимоги до особи, факт прийняття спадщини якою належними доказами не підтверджено. 
Із матеріалів справи вбачається, що банк уже звертався до суду з вимогами щодо цієї ж кредитної заборгованості, отримував судові рішення, звертав стягнення на предмет іпотеки, однак у даному позові не надає жодного належного доказу фактичного залишку заборгованості після виконання або невиконання попередніх судових рішень та після звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Позивач фактично пропонує суду повторно визначити та стягнути заборгованість без належного дослідження вже існуючих судових рішень, без урахування попереднього стягнення та без доведення дійсного розміру невиконаного зобов`язання.
У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що відповідачка є спадкоємцем померлого боржника, оскільки була зареєстрована разом із ним за однією адресою. 
Разом із тим такі доводи є припущеннями та не підтверджуються належними і допустимими доказами. 
Сам по собі факт реєстрації місця проживання особи разом із померлим не є безумовним доказом прийняття спадщини.
Крім того, позивач пропустив встановлений законом преклюзивний строк для пред`явлення вимог до спадкоємців.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості не може вважатися належним доказом у справі. Розрахунок містить лише внутрішні банківські дані та не дає можливості встановити періоди нарахування; правові підстави нарахувань; рух коштів; врахування попереднього стягнення; врахування звернення стягнення на предмет іпотеки; фактичний залишок боргу.
Із наданих банком виписок убачається наявність численних коригувань; списань; перенесення залишків; внутрішніх банківських операцій, змін структури заборгованості.
Тобто, розмір заборгованості відповідачем не доведено.
Посилаючись на ці та інші обставини, відповідач просила суд відмовить в задоволенні позову в повному обсязі (т. 2 а.с. 102-108).

Не погодившись з доводами відповідача, викладеними у відзиві, позивач надав відповідь на відзив, у якій просив позов задовольнити в повному обсязі (т. 2 а.с. 136-145).

Ухвалою суду від 28 травня 2026 року ОСОБА_2 залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача (т. 2 а.с. 122).

Інші заяви по суті справи та клопотання учасниками справи суду не подавалися.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити. При цьому посилався на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.
Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, в їх задоволенні просили відмовити. При цьому посилались на обставини, викладені у відзиві.
Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні посилалась на не доведення банком розміру заборгованості спадкодавця, що унеможливлює позасудове врегулювання спору.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 03 жовтня 2005 року Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № PLKPGF08123708 (т. 1 а.с. 18-19).
За умовами зазначеного договору банк надає позичальнику кредитні кошти готівкою через касу банку на строк до 02 жовтня 2015 року у виді простої кредитної лінії в розмірі 222890,00 грн, зі сплатою відсотків у розмірі 1,33% на місяць на суму залишку за кредитом і комісії за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,56% від суми виданого кредиту в розмірі 1085,28 грн.
Також судом вставлено, що 03 жовтня 2005 року Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою О.В., зареєстрований в реєстрі за №6158 (т. 1 а.с. 20-21).
Згідно даного договору іпотеки ОСОБА_3 , який в договорі діє як іпотекодавець, надав в іпотеку ЗАТ КБ «ПриватБанк», що в договорі діє як іпотекодержатель, нерухоме майно, а саме житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № PLKPGF08123708 від 03.10.2005 (а.с. 20-21).
Кредитні правовідносини, що виникли між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 , були предметом розгляду у цивільній справі № 2-1579/11 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення.
Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 15 лютого 2012 року у вказаній справі встановлено, що між банком та ОСОБА_3 03.10.2005 року було укладено договір, згідно якого він отримав кредит у розмірі 222890,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.10.2015 року.
Також встановлено, що в порушення умов договору позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 27.07.2009 року має заборгованість 190910,66 грн, яка складається з наступного: 158767,46 грн – заборгованість за кредитом, 19794,99 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом,7848,90 грн – заборгованість по комісії за користування кредитом, 4499, 31 грн – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
За результатом розгляду даної справи суд вирішив звернути стягнення на предмет іпотеки – будинок загальною площею 73,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № PLKPGF08123708 від 03.10.2005 в розмірі 190910,66 грн ( т.1 а.с. 26).
Таким чином, вказаним рішенням з позичальника, яким є ОСОБА_3 , стягнуто всю суму заборгованості за вказаним кредитним договором.
При цьому будь-які докази щодо виконання даного рішення, перебування його на примусовому виконанні, звернення стягнення на предмет іпотеки, тощо, позивачем до матеріалів справи не додані.

Також, як встановлено рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 19 серпня 2015 року у справі №554/527/15-ц, відповідно до укладеного договору № PLKGK08063753 ОСОБА_3 отримав кредит в ПАТ КБ «Приватбанк» у сумі 202116 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.02.2028 р. та зі сплатою пені у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше однієї гривні.
Боржник свої зобов`язання за договором не виконав, вчасно не вносив регулярні платежі, в результаті чого станом на 10.12.2014 р. заборгованість складає 1429560,86 грн., а саме:
-191785 15 грн. заборгованість за кредитом
-334622,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом
-820008,83 грн. заборгованість за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором
-83144,09 грн. заборгованість по комісії.
28.01.2009 р. Октябрським районним судом м. Полтави винесено рішення по справі № 2-1804/09 за позовом ЗАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до якого в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № PLKGK08063753 від 24.03.2006 року судом було звернено стягнення на предмет іпотеки, в розмірі 161779,05 грн.
Враховуючи вищевикладене позовні вимоги складають 649756 , 81 грн., а саме:
-33017,69 грн. заборгованість за кредитом
-332483,62 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом
-201983,51 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором з 23.12.2013р. по 10.12.2014 р.
-82271,99 грн. заборгованість по комісії.
На підставі цього рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 19 серпня 2015 року у справі №554/527/15-ц стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 645595,17 грн., а саме: 33017,69 грн. заборгованість за кредитом; 332483,62 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 197821,87 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 82271,99 грн. заборгованість по комісії (т. 1 а.с. 27-28).
Будь-які докази щодо виконання даного рішення, позивачем до матеріалів справи також не додані.

Таким чином судом встановлено, що заборгованість, яка виникла за договорами від 03.10.2005 №PLKPGF08123708 та від 24.03.2006 № PLKPGK08063753, в повному обсязі стягнута судом з позичальника ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 09 червня 2022 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (т. 1 а.с. 196).
Після його смерті відкрилася спадщина.
16 травня 2024 року Другою полтавською держаною нотаріальною конторою на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк» заведено спадкову справу №91/2024 (номер у Спадковому реєстрі 72444524) до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 25)
Інші заяви про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини в спадковій справі відсутні (т. 2 а.с.16-40).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Кредитні правовідносини допускають правонаступництво, тому зобов`язання ОСОБА_3 , встановлені рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 19 серпня 2015 року у справі №554/527/15-ц, та встановлені рішенням Октябрського районного суду м. Полтави 15 лютого 2012 року у справі № 2-1579/11, входять до складу спадщини.
У зв`язку з цим належним способом захисту права кредитора, враховуючи що заборгованість вже стягнута з спадкодавця ОСОБА_3 , є заміна сторони (боржника) у виконавчому провадженні на його правонаступника.
Будь-які відомості щодо звернення позивача до суду, який видав виконавчі документи, з заявами про заміну боржника на його правонаступників, у матеріалах справи відсутні.
Згідно ч.1ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
В той же час підстави для стягнення заборгованості за кредитними договорами зі спадкоємців боржника, після того як ця заборгованість вже стягнута з позичальника іншим рішенням суду, яке набрало законної сили, відсутні.
Таке стягнення заборгованості зі спадкоємців позичальника фактично призведе до подвоєння їх зобов`язання.

Крім того, з долучених до справи доказів, зокрема виписок про рух коштів по рахунку позичальника, вбачається, що позивач після ухвалення судом рішень про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договорами продовжив нарахування відсотків та пені, що не відповідає нормам закону.
Так, відповідно до статей 525-526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, неустойки (пені, штрафів) припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18)).
Також не відповідає нормам чинного законодавства нарахування неустойки (штрафу, пені) під час воєнного стану, оскільки відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тому в цій частині позовні вимоги є безпідставними. Але детального розрахунку, з якого б вбачалось які саме суми заборгованості позивач нарахував після стягнення заборгованості згідно вказаних вище судових рішень, матеріали справи не містять. Тобто дана обставина наявними у справі доказами не доведена.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості її померлого сина ОСОБА_3 , позивач посилається на те, що відповідач спадщину після сина прийняла.
Факт прийняття спадщини є обставиною, що підлягає встановленню в даній справі.
Доводи позивача про фактичне прийняття відповідачем спадщини після ОСОБА_3 ґрунтуються на тому, що і відповідач, і померлий ОСОБА_3 на час відкриття спадщини були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_3 .
Проте, на ту обставину, що сам по собі факт реєстрації особи за однією адресою зі спадкодавцем не свідчить про прийняття нею спадщини, якщо спадкоємець фактично не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, неодноразово звертав увагу у своїй практиці Верховний Суд.
Так, у постанові від 19.05.2021 року у справі № 937/10434/19-ц, провадження № 61-3620 св 21,Верховний Суд зазначив, що «… позивач у спірній квартирі був зареєстрований, однак не проживав з 1997 року, у тому числі на час відкриття спадщини після смерті своєї матері, що підтверджено належними доказами, а сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини». 
Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2023 року у справі № 204/1052/20, провадження № 61-18625 св 21,місцем проживання фізичної особи згідно з частинами першою, другою та шостою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Згідно з пунктом 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 (у редакції, чинній на момент відкриття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 ) свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.
Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17.
Докази того, що ОСОБА_1 проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 ст.13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Тому, вирішуючи справу на підставі наявних доказів, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог.
Оскільки судом в задоволенні позову відмовлено, понесені позивачем судові витрати покладаються на нього та не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», код ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд.1Д,
відповідач – ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , 
третя особа – ОСОБА_2 , проживаюча: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 21.08.2026 року.

Головуючий        О.А. Самсонова