ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2026 року | м. Ужгород | № 260/4679/25

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, військова частина НОМЕР_2 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, військова частина НОМЕР_2 , в якому просить суд:
- визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ), щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 у складі місячного грошового забезпечення за січень, лютий, березень, квітень та травень 2016 року щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, у розмірі 60% від місячного грошового забезпечення, а саме - 3276,98 грн. за січень 2016 року, 3558,14 грн. за лютий 2016 р., 2222,07 грн. за березень 2016 р., 1679,99 грн. за квітень 2016 р. та 687,01 грн. за травень 2016 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , у складі місячного грошового забезпечення за січень, лютий, березень, квітень та травень 2016 року щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 у розмірі 60% від місячного грошового забезпечення, виплату провести з урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
- визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016 році та 2017 році, без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016 році та 2017 році, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, виплату провести з урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
- визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 винагороди за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби у розмірі 50% від встановленого розміру; 
- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної військової служби за 15-ть років у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням, виплату здійснити з урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
- визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , надбавки за кваліфікацію за період з 2008-2018 рр. у розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру;
- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 , надбавку за кваліфікацію з січня 2009 року по грудень 2009 року включно за 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу з січня 2010 року по жовтень 2010 року включно та з січня 2012 року по грудень 2015 року включно за 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу визначених у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», виплату провести з урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
- визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення - за жовтень 2009 року у сумі 2700,28 грн., за грудень 2011 року у сумі 4004,06 грн., за грудень 2020 року у сумі 13167,28 грн., за січень 2021 року у сумі 13275,12 грн., за січень 2025 року у сумі 24472,00 грн.;
- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення за жовтень 2009 року, за грудень 2011 року, за грудень 2020 року, за січень 2021 року та за січень 2025 року, виплату здійснити з урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ОСОБА_1 проходила службу в Державній прикордонній службі України з 30.08.1999 року. Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 15 травня 2025 року №710- ОС майстер - сержанта ОСОБА_1 виключено із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення. Під час проходження військової служби та звільнення з неї позивач перебувала на речовому забезпеченні у НОМЕР_1 прикордонному загоні (військовій частині НОМЕР_2 )
В період з 1999 року по 15 травня 2025 року позивачка проходила військову службу в НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ).
Згідно особових карток грошового забезпечення та Архівних відомостей грошового забезпечення встановлено, що в період з 1999 року по 15 травня 2025 року грошове та всі інші види забезпечення виплачував НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ). 
Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 15 травня 2025 року №710-ОС майстер - сержанта ОСОБА_1 виключено із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення (додається). 
Згідно отриманих особових карток грошового забезпечення та Архівних відомостей грошового забезпечення, які були надані у відповіді на адвокатський запит НОМЕР_1 прикордонного загону №09/7419-25-Вих від 30.05.2025 року, нарахування грошового забезпечення за період з 2008 року по березень 2018 року здійснював НОМЕР_1 прикордонний загін. Проте як під час проходження військової служби, так і під час звільнення з неї, окремі складові грошового забезпечення ОСОБА_1 були виплачені у менших сумах, ніж це визначено законодавчо, що і слугувало причиною звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Представником відповідача у встановлений судом строк до суду було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач виклав свою позицію щодо заявлених позовних вимог та навів відповідні заперечення проти їх задоволення.
У поданому відзиві відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначив відповідні обставини та послався на положення законодавства, які, на його думку, свідчать про відсутність правових підстав для задоволення позову.
З огляду на наведені у відзиві доводи відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно зі ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, ОСОБА_1 проходила службу в Державній прикордонній службі України з 30.08.1999 року. 
Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 15 травня 2025 року №710-ОС майстер - сержанта ОСОБА_1 виключено із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення. Під час проходження військової служби та звільнення з неї позивач перебувала на речовому забезпеченні у НОМЕР_1 прикордонному загоні (військовій частині НОМЕР_2 )
В період з 1999 року по 15 травня 2025 року позивачка проходила військову службу в НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ).
Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 15 травня 2025 року №710-ОС майстер - сержанта ОСОБА_1 виключено із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення (додається). 
Згідно отриманих особових карток грошового забезпечення та Архівних відомостей грошового забезпечення, нарахування грошового забезпечення за період з 2008 року по березень 2018 року здійснював НОМЕР_1 прикордонний загін.
Після ознайомлення з вказаними документами, представник позивача дійшов висновку, що окремі складові грошового забезпечення ОСОБА_1 були виплачені у менших сумах, ніж це визначено законодавчо, що і слугувало причиною звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Згідно із положеннями ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” №2232-XII від 25.03.1992, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.
Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України від 20.12.1991 №2011-XII “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до ч.1-4 ст.9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Щодо позовних вимог про виплату ОСОБА_1 у складі місячного грошового забезпечення за січень, лютий, березень, квітень та травень 2016 року щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 у розмірі 60% від місячного грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 року «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» (далі - Постанови КМУ №889), яка діяла в редакції до 01.01.2016 року з відповідними змінами та доповненнями, було встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду з 01.10.2010 р. виключно військовослужбовцям, які займають посади у Морській охороні Державної прикордонної служби, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби. 
Постановою КМУ № 704 від 16.09.2015 року, яка набрала чинності з 01.01.2016 року, було внесена зміни у Постанову №889 від 22.09.2010 року, розширено перелік категорій військовослужбовців та інших осіб, яким відповідно до пп.5 пункту 1 цієї постанови встановлювалася винагорода, та було визначено: Установити щомісячну додаткову грошову винагороду:
- військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення. 
На виконання даної зміни, Адміністрацією Держприкордонслужби було видано наказ від 02.02.2016 №73 зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 р. за №217/28347 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» (далі - Наказ №73)
Пунктом 1 Наказу №73 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України. Також пунктом 4 було зазначено, що цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01 січня 2016 року. (далі - Інструкція №73).
Пунктом 2 Інструкції №73 від 02.02.2016 р. було визначено, що виплата винагороди здійснюється в таких розмірах й таким військовослужбовцям: 1) до 100 відсотків місячного грошового забезпечення: військовослужбовцям, які займають посади в загонах морської охорони та їх структурних підрозділах; військовослужбовцям, які займають посади льотного складу в авіаційних частинах Держприкордонслужби; 2) військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) - до 60 відсотків місячного грошового забезпечення. Відтак, виплата щомісячної додаткової грошової винагороди підлягала з 01 січня 2016 року. 
Як вбачається з Архівної відомості №4668, позивачці:
- у січні 2016 року не було нараховано та виплачено щомісячну додаткову грошову винагороду, при тому, що у січні 2016 року розмір грошового забезпечення позивача становив 5461,63 грн.;
- у лютому 2016 року не було нараховано та виплачено щомісячну додаткову грошову винагороду, при тому, що у лютому 2016 року розмір грошового забезпечення позивача становив 5930,24 грн.;
- у березні 2016 року було нараховано та виплачено щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 1237,92 грн., при тому, що у березні 2016 року розмір грошового забезпечення позивача становив 5766,65 грн.; (не враховуючи щдгв у розмірі 1237,92 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 3975,75 грн. та матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань у розмірі 780,00 грн.);
- у квітні 2016 року було нараховано та виплачено щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 1272,24 грн., при тому, що у квітні 2016 року розмір грошового забезпечення позивача становив 4920,39 грн. (не враховуючи щдгв у розмірі 1272,24 грн.);
- у травні 2016 року було нараховано та виплачено щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 2385,45 грн., при тому, що у травні 2016 року розмір грошового забезпечення позивача становив 5120,77 грн. (не враховуючи щдгв у розмірі 2385,45 грн.)
Підпунктом 5 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 №889 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №704, яка набрала чинності з 01.01.2016, далі - постанова Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889) установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям крім тих, що зазначені в підпункті 1 вказаного пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення. 
Відповідно до вимог пп.2 п.2 Інструкції №73 від 02.02.2016 р. (яка, як було обґрунтовано вище, підлягає до застосування з 01 січня 2016 року), виплата щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України здійснювалась в розмірі до 60 відсотків місячного грошового забезпечення. Відтак, розмір щомісячної додаткової грошової винагороди яка підлягала до виплати позивачу повинна була становити:
- у січні 2016 року - 3276,98 грн. (що становить 60% від 5461,63 грн.);
- у лютому 2016 року - 3558,14 грн. (що становить 60% від 5930,24 грн.);
- у березні 2016 року - 3459,99 грн. (що становить 60% від 5766,65 грн.) виплачено 1237,92 грн.;
- у квітні 2016 року - 2952,23 грн. (що становить 60% від 4920,39 грн.) виплачено 1272,24 грн.;
- у травні 2016 року - 3072,46 грн. (що становить 60% від 5120,77 грн.) виплачено 2385,45 грн.
Відтак позовна заява в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про виплату ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016 році та 2017 році, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Підпунктом 5 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 №889 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №704, яка набрала чинності з 01.01.2016, далі - постанова Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889) установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям крім тих, що зазначені в підпункті 1 вказаного пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення. 
Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які займають посади в спеціально уповноваженому центральному органі виконавчої влади у справах охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону, навчальних закладах, науково-дослідних установах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби) на час виникнення спірних правовідносин, визначала Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджена Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 20.05.2008 № 425, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 червня 2008 р. за № 537/15228 (Далі - Інструкція №425 від 20.05.2008), чинної на час виникнення спірних правовідносин.
Підпунктом 3.7.1. І Інструкції №425 від 20.05.2008 визначено, що військовослужбовцям один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. 
Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. 
Згідно з абзацом 1 частини 3 ст. 9-1 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.
Пунктом 1 статті 10-1 Закону України №2011-XII, визначено, що Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. 
Так, частиною 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», керівникам центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем. 
Відповідно при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам вказаного Закону.
Враховуючи позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 №522/2738/17, слід зазначити, що до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Як вбачається із поданих до суду архівних відомостях карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за №4668, №4958, під час проходження військової служби, позивачу проводились нарахування та виплата:
- у березні 2016 року - допомога на оздоровлення у розмірі 3975,75 грн. без урахування щомісячної грошової допомоги у розмірі 3459,99 грн.;
- у серпні 2017 року - допомога на оздоровлення у розмірі 5343,75 грн. без урахування щомісячної грошової допомоги у розмірі 3206,25 грн.
Таким чином, що для ефективного захисту порушеного права позивача необхідно зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену допомогу на оздоровлення у 2016 році та 2017 році з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» №889 від 22.09.2010.

Щодо позовних вимог про виплату ОСОБА_1 винагороди за тривалість безперервної військової служби за 15-ть років у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням, суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до соціальний і захист Закону України «Про правовий військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 за №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» затверджено, зокрема, додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах, які знайшли відображення в додатках 25-28 до цієї постанови (далі - Постанова №1294). 
Так, додатком №25 до Постанови №1294 для військовослужбовців встановлено одноразовий додатковий вид грошового забезпечення - винагороду за тривалість безперервної військової служби (посадовий оклад і оклад за військовим званням) залежно від тривалості безперервної календарної військової служби: 1 - за 15 років, 1,5 за 20 років, 2 за 25 років, 2,5 за 30 років, 3 за 35 і кожні наступні п`ять років. 
Відповідно до п.2 Постанови №1294 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Міністерством надзвичайних ситуацій, Державною інспекцією техногенної безпеки, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою 9 зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи). 
Пунктом 11 зазначеної постанови надано вказівку Міністерству праці та соціальної політики, Міністерству фінансів, іншим державним органам (до яких віднесено й Міністерство оборони) упорядкувати у тримісячний строк перелік і розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу. 
Наведені приписи дають підстави вважати, що Кабінет Міністрів України делегував, зокрема, Адміністрації Державної прикордонної служби України упорядкувати перелік, розміри та порядок виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу. 
Водночас, в пункті 7 Постанови № 1294 вказано, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети. 
На виконання пункту 2 Постанови №1294 наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 за №425, який набрав законної сили 29.06.2008 року, затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення Державної прикордонної служби України, відповідно до якої визначено порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (до складу якого входять й додаткові види грошового забезпечення), а також самі додаткові види грошового забезпечення, серед яких й винагорода за тривалість безперервної військової служби. 
Так відповідно до п. 3.25.2 п. 3.25 розділу ІІІ Інструкції № 425 Винагорода виплачується за місцем штатної служби за наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби, за 15 річний строк безперервної календарної вислуги військової служби у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням, за 20 річний строк безперервної календарної вислуги військової служби у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням. 
Позивачу нараховано та виплачено; у жовтні 2014 року винагороду за тривалість 15-ти річної безперервної військової служби у розмірі 412,50 грн., що становить 50% замість визначених законодавством 1 посадового окладу та окладу за військовим званням, що не відповідає вищезазначеним нормам законодавства, відтак позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню. 

Щодо позовних вимог про виплату ОСОБА_1 надбавку за кваліфікацію, суд зазначає наступне.
Додатком 25 до Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 7 листопада 2007 р. №1294 визначено Додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних, органів.
Так, для військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) встановлено надбавку за кваліфікацію у відсотках посадового окладу у наступних/розмірах: Кваліфікація 2 класу -5% від посадового окладу; кваліфікація 1 класу - 8% від посадового окладу; кваліфікація майстра 11% від посадового окладу.
Водночас, в пункті 7 Постанови № 1294 вказано, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети. 
На виконання пункту 2 Постанови №1294 наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 за №425, який набрав законної сили 29.06.2008 року, затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення Державної прикордонної служби України, відповідно до якої визначено порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (до складу якого входять й додаткові види грошового забезпечення), а також самі додаткові види грошового забезпечення, серед яких й надбавка за кваліфікацію. Розділом ПІ. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженою наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 20.05.2008 № 425, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 червня 2008 р. за № 537/15228 (яка діяла з 29.06.2008 року до 10.08.2018 року та охоплювала спірні правовідносини) було встановлено додаткові, види грошового забезпечення. 
Згідно пунктів 3.13; 3.13.1 Інструкції №425, особам офіцерського складу (крім військових льотчиків і штурманів, військових льотчиків і штурманів інструкторського складу), особам рядового, сержантського, і старшинського складу; які: проходять військову службу за контрактом, які мають клас, присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка в таких розмірах: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу; клас майстра - 11 відсотків посадового окладу. 
Однак, надбавка за кваліфікацію виплачувалась позивачу у розмірі 50%, що підтверджується особистими картками грошового забезпечення за 2008 - 2018 роки, які додані до позову.
Адміністрацією Державної прикордонної служби України Інструкцією № 425, яка набрала законної сили 29.06.2008 року, було упорядковано перелік додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, до складу яких входить й надбавка за кваліфікацію. 
З 29.06.2008 року - дати набрання законної сили Інструкції №425, виплата додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25- 28 до Постанови №1294, в тому числі і надбавки за кваліфікацію повинна була виплачуватись у встановлених розмірах, а не у розмірі 50% від встановленого розміру. 
За таких обставин, дії відповідача являються протиправними щодо виплати надбавки позивачу за кваліфікацію за період 2008-2018 роки в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру, оскільки наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 року за №425 упорядковано виплати додаткових видів грошового забезпечення.
Таким чином, враховуючи викладене, наявні підстави щодо задоволення позовних вимог в цій частині, шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплати позивачу, надбавку за кваліфікацію з червня 2008 року по лютий 2018 року у розмірі, визначеному у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового i начальницького складу»: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу з січня 2009 року по грудень 2009 року включно; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу з січня 2010 року по жовтень 2010 року включно та з січня 2012 року по грудень 2015 року включно.

Щодо позовних вимог про виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення за жовтень 2009 року, за грудень 2011 року, за грудень 2020 року, за січень 2021 року та за січень 2025 року, суд зазначає наступне.

Підпунктом 3 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (Далі - ПКМУ №1294) (Набула чинності 1 січня 2008 року та втратила чинність 01.03.2018 на підставі Постанови КМУ від 30 серпня 2017 р. № 704) було визначено надати право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. 
На виконання Підпунктом 3 пункту 5 ПКМУ №1294, Пунктом 3.6 розділу III Інструкції №425 від 20.05.2008, чинної на час виникнення спірних правовідносин було визначено наступне: Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань 3.6.1. Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) за рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби може надаватися у межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу Держприкордонслужби, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
3.6.2. Матеріальна допомога надається військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) на підставі рапорту, який подається по команді. Питання виплати матеріальної допомоги розглядається комісією, склад якої затверджується наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби. Рішення комісії оформляється протоколом, який затверджується начальником (командиром) органу Держприкордонслужби, і разом з рапортами військовослужбовців, наявними підтвердними документами передається до фінансово-економічного підрозділу для виплати матеріальної допомоги. Матеріальна допомога військовослужбовцям надається за місцем штатної служби. 
Позивач зазначає, що відповідачем не нараховано та не виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2009 р. 2011 р., хоча у жовтні 2009 року та грудні 2011 року, було нараховано та виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 1607,25 грн. 2806,25 грн. відповідно, що свідчить про використання щорічної основної відпустки у жовтні 2009 року та грудні 2011 року, проте не нарахування та не виплати у вказані місяці матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
1 березня 2018 року набула чинності та діє станом на дату подання позову Постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (Далі - ПКМУ №704). 
Підпунктом 3 пункту 5 ПКМУ №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. 
Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, наказом Міністерства внутрішніх справ України затверджено від 25.06.2018 №558 Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної.

Аналізуючи вищевказані правові норми, суд зазначає, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надається особам, які проходять службу за контрактом, за їх заявою та на підставі наказу командира один раз на рік в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, який установлюється за рішенням Міністра оборони України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
Наведене дає підстави для висновку про те, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не є обов`язковим видом виплат (гарантій), а може надаватись з конкретних підстав, в межах наявного кошторису. Визначальним для вирішення питання про виплату такої допомоги є факт звернення такої особи із відповідним рапортом про надання допомоги. Відсутність означеного письмового рапорту безумовно спричиняє відсутність підстав для виплати військовослужбовцю допомоги на вирішення соціально-побутових питань.
Матеріали справи не містять доказів того, що у 2009, 2011, 2020, 2021, 2025 роках позивач звертався до відповідача з відповідними рапортами про надання допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Виплата позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення не може бути підставою для надання позивачу допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
З урахуванням наведеного, а також зважаючи на те, що вказана допомога не є обов`язковим видом виплат (гарантій), а може надаватись з конкретних підстав, в межах наявного кошторису, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача стосовно компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44, суд зазначає наступне.
Пункт 3 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 (у редакції чинній станом на момент спірних правовідносин): виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України “Про податок з доходів фізичних осіб”.
Пункти 4 та 5 Порядку № 44 визначають, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
З огляду на викладене, вимоги позивача про проведення нарахування та виплати грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 15.01.2004 № 44, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій та рішення. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.
На підставі наведеного та керуючись ст.5, 19, 77, 78, 139, 243, 246, 262 КАС України, суд, –
В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, військова частина НОМЕР_2 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.

Визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ), щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 у складі місячного грошового забезпечення за січень, лютий, березень, квітень та травень 2016 року щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, у розмірі 60% від місячного грошового забезпечення. 

Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , у складі місячного грошового забезпечення за січень, лютий, березень, квітень та травень 2016 року щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 у розмірі 60% від місячного грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016 році та 2017 році, без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889.

Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016 році та 2017 році, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, з урахуванням виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 винагороди за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби у розмірі 50% від встановленого розміру.

Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної військової служби за 15-ть років у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням, з урахуванням виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , надбавки за кваліфікацію за період з 2008-2018 рр. у розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру.

Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 , надбавку за кваліфікацію з січня 2009 року по грудень 2009 року включно за 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу з січня 2010 року по жовтень 2010 року включно та з січня 2012 року по грудень 2015 року включно за 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу визначених у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», з урахуванням виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя | П.П.Микуляк