УХВАЛА

10 вересня 2026 року 
м. Київ
справа №990/282/23
провадження №П/990/282/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г., Мельник-Томенко Ж.М., Радишевської О.Р.,
за участю:
секретаря судового засідання - Яроша Д.В.,
представника позивача - Петріва Р.В.,
представника відповідача - Мовіле О.С.,
представника третьої особи-СБУ - Онищука С.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у справі №990/282/23
за позовом ОСОБА_1 
до Президента України Зеленського Володимира Олександровича, 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Служба безпеки України, Рада національної безпеки і оборони України, 
про визнання протиправним та нечинним Указу Президента України від 12 травня 2023 року №279/2022,
УСТАНОВИВ:
У провадженні Суду перебуває справа за вказаним позовом.
09 вересня 2026 року до Верховного Суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Петріва Романа Володимировича (далі - представник позивача) надійшло клопотання, в якому представник позивача просить витребувати у Ради національної безпеки і оборони України (далі також РНБО):
1) усі докази, на підставі яких Радою національної безпеки і оборони України було прийнято рішення від 12.05.2023 про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 );
2) документа (документів), яким Президент України, як Голова Ради національної безпеки і оборони України, затвердив перспективні та поточні плани роботи Ради національної безпеки і оборони України, час і порядок проведення її засідань, а саме порядок проведення засідання Ради національної безпеки і оборони України від 12.05.2023 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яке проведено шляхом письмового голосування її членів від 12.05.2023;
3) затверджений Президентом України В. Зеленським примірник Плану проведення засідань Ради національної безпеки і оборони України в 2023 році;
4) аудіо / відеозапис (та/або інші матеріали звукової фіксації), повний протокол голосування із усіма застереженнями, підписами її членів на голосуванні із засідання Ради національної безпеки і оборони України з розгляду пропозицій Служби безпеки України, за наслідком якого прийнято рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.05.2023 "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ).
В обґрунтування наведеного клопотання заявник указує, що РНБО не надала жодних пояснень чи доказів по справі до Суду; не надавала РНБО жодних доказів і під час звернення позивача до РНБО з відповідними запитами щодо причин накладення на нього санкцій, які долучені до позовної заяви; зокрема, Офіс Президента України листом від 05.07.2023 №22/1-09/2914 повідомив позивача про те, що його запит направлено до РНБО; листом від 07.07.2023 №1364/22-01 Апарат РНБО повідомила лише, що санкції до ОСОБА_1 застосовано на підставі пропозиції Служби безпеки України (далі також - СБУ), надісланих листом, який місить інформацію з обмеженим доступом і має гриф «Для службового користування», і це при тому, що тягар доказування правомірності свого рішення відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) покладено саме на суб`єктів владних повноважень; при цьому, РНБО не зазначила на підставі якого листа та яких пропозицій СБУ застосовано РНБО відповідні санкції до позивача. Тому, у сторони позивача є припущення, що мова у листі РНБО йде взагалі про інші документи, ніж надані СБУ у цю справу; так само, Офіс Президента України направив до Апарату РНБО лист від 13.11.2023 №45-01/1028 з проханням надати взагалі якісь докази, чому Указом Президента від 12.05.2023 №279/2023 введено в дію рішення РНБО від 12.05.2023 щодо ОСОБА_1 навіть без зазначення номеру цієї справи - 990/282/23. Тобто, на переконання представника позивача, це вказує, що Указ взагалі міг виноситись в частині ОСОБА_1 без наявних на те доказів, а докази надання відповідачу документів від Апарату РНБО матеріали справи не містять.
Заявник указує, що представник позивача 29.11.2024 також звернувся до РНБО з адвокатським запитом з проханням надати копії усіх документів, які стали підставами прийняття РНБО рішення щодо застосування персональних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) до позивача, що введенні в дію Указом Президента України від 12.05.2023, та листом від 16.12.2024 РНБО повідомило, що обмежувальні заходи (санкції) застосовано до позивача взагалі на підставі інших пропозицій СБУ.
На підставі цього, представник позивача просить витребувати у РНБО усі докази, на підставі яких РНБО було прийнято рішення від 12.05.2023 про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ).
Також, для повного та всебічного розгляду справи, представник позивача вважає, що є необхідність у витребуванні у РНБО аудіо / відеозапису, протоколу (повного голосування із усіма застереженнями) голосування із засідання Ради національної безпеки і оборони України з розгляду пропозицій СБУ членами РНБО, за наслідком якого прийнято рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.05.2023 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» щодо ОСОБА_1 .
Окрім того, заявник указує, що рішення Ради національної безпеки і оборони України, яке введено в дію оскаржуваним указом Президента України не містить відомостей про те, що пропозиції приймались на засіданні РНБО, за нього голосували його члени, що тільки підтверджує, на переконання представника позивача, що факт, що пропозицій СБУ не розглядались на засіданні РНБО, а саме рішення РНБО є формальним та спонтанним. На підтвердження цих тверджень просить витребувати іншу частину доказів (пункти 2, 3 прохальної частини клопотання).
Одночасно представник позивача зауважує, що вказане клопотання не могло бути заявлено раніше, оскільки підстави витребування виникли після того, коли позивач ознайомився з матеріалами справи та не зміг самостійно здобути докази.
Поряд з цим, 09 вересня 2026 року до Верховного Суду від представника позивача надійшло клопотання, в якому просить витребувати у Кабінету міністрів України копію рішення Міжвідомчої робочої групи з питань реалізації державної санкційної політики, створеної при Кабінеті Міністрів України, яке оформлено протоколом №32 від 10.04.2023.
В обґрунтування цього клопотання зазначається про наявність підстав уважати, що саме на підставі Протоколу №32 від 10.04.2023 СБУ було надано пропозиції щодо застосування санкцій, результатом яких стало прийняття РНБО рішення про застосування до позивача санкцій, затвердженого Указом Президента України; попри це, ні відповідачем, ні СБУ не було долучено до матеріалів цієї справи Протокол № 32 від 10.04.2023.
Сторона позивача вказує про направлення адвокатського запиту до Кабінету Міністрів України з проханням надати копію Протоколу №32 від 10.04.2023, та Листом від 05.12.2024 за №29589/0/2-24 Секретаріат Кабінету Міністрів України повідомив, що запитувані документи мають гриф обмеження доступу «Для службового користування»; також, було направлено адвокатський запит до Мінекономіки з проханням надати копію Протоколу №32 від 10.04.2023, та Листом від 03.02.2025 №3241-02/11066-07 Мінекономіки також не надало запитувану інформацію, натомість у цьому листі Мінекономіки повідомило, що відповідно до пункту 3 Положення про Міжвідомчу робочу групу з питань реалізації державної санкційної політики, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2022 №967, основними завданнями Міжвідомчої робочої групи є сприяння забезпеченню координації дій органів виконавчої влади з питань: 1) підготовки пропозицій про застосування, скасування та внесення змін до спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій).
Відтак представником позивача зазначено, що позивач позбавлений можливості отримати зазначений доказ самостійно.
Також заявник зауважує, що дане клопотання не могло бути подано у визначений процесуальний законом строк, оскільки підстави звернення до суду із ним виникли лише після ознайомлення представником позивача з матеріалами справи та здійснення спроб самостійного отримання доказу.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Згідно з частинами першою, другою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до частини першої, абзаців 1 - 2 частини другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. 
Частиною першою статті 80 КАС України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу (частина третя статті 80 КАС України).
Відповідно до частин шостої-дев`ятої статті 80 КАС України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.
Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.
У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.
У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.
За результатом обговорення у судовому засіданні питання необхідності витребування доказів у Кабінету міністрів України, представник позивача, усно уточнивши вимоги клопотання, просив витребувати відповідні докази саме у Мінекономіки.
Оцінюючи доводи клопотань ОСОБА_1 про витребування доказів (з урахуванням уточнення представника позивача), беручи до уваги наведені норми процесуального права та те, що предметом доказування у цій справі є, зокрема, наявність фактичних обставин, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення про застосування санкцій, а також їх належне документальне підтвердження, заслухавши думку учасників справи, присутніх у судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновків про необхідність задоволення клопотань позивача про витребування доказів у повному обсязі.
Керуючись статтями 9, 72-77, 80, 243, 248, 256 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задовольнити.
2. Витребувати у Ради національної безпеки і оборони України (код ЄДРПОУ 21656169, адреса: вулиця Банкова, будинок 11, Київ, 01220; вулиця Петра Болбочана, будинок 8, Київ, 01601, e-mail: gromada@rnbo.gov.ua; public@rnbo.gov.ua): 
1) усі докази, на підставі яких Радою національної безпеки і оборони України було прийнято рішення від 12.05.2023 про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 );
2) документа (документів), яким Президент України, як Голова Ради національної безпеки і оборони України, затвердив перспективні та поточні плани роботи Ради національної безпеки і оборони України, час і порядок проведення її засідань, а саме порядок проведення засідання Ради національної безпеки і оборони України від 12.05.2023 "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", яке проведено шляхом письмового голосування її членів від 12.05.2023;
3) затверджений Президентом України В. Зеленським примірник Плану проведення засідань Ради національної безпеки і оборони України в 2023 році;
4) аудіо / відеозапис (та/або інші матеріали звукової фіксації), повний протокол голосування із усіма застереженнями, підписами її членів на голосуванні із засідання Ради національної безпеки і оборони України з розгляду пропозицій Служби безпеки України, за наслідком якого прийнято рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.05.2023 "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ).
3. Витребувати у Міністерства економіки та довкілля України (код ЄДРПОУ 37508596, адреса: вулиця М. Грушевського, 12/2, м. Київ, 01008, e-mail: meconomy@me.gov.ua) копію рішення Міжвідомчої робочої групи з питань реалізації державної санкційної політики, створеної при Кабінеті Міністрів України, яке оформлено протоколом №32 від 10.04.2023.
4. Витребувані докази подати до Верховного Суду до 15 жовтня 2026 року.
В повному обсязі судове рішення складено 10 вересня 2026 року.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк
Ж.М. Мельник-Томенко
О.Р. Радишевська
Судді Верховного Суду