ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 925/529/26

Господарський суд Черкаської області у складі судді Гладуна А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу 
за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"
до Приватного підприємства "КІФА"
про стягнення 29192,68 грн.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії учасників справи та суду. 

1. 16.04.2026 Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного підприємства "КІФА".

2. Змістом позову є майнова вимога про стягнення 29192,68 грн, зокрема 11637,98 грн заборгованості за спожиту електроенергію в грудні 2020 року та у січні 2021 року за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", 6738,11 грн інфляційних втрат за період з 01.02.2021 до 28.02.2026, 8965,88 грн 15% річних за період з 22.01.2021 до 31.03.2026 та 1850,71 грн пені за період з 22.01.2021 до 19.02.2022.

3. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що виконав зобов`язання з постачання відповідачу електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", проте відповідач неналежно виконав зобов`язання зі сплати за спожиту електричну енергію.

4. 20.04.2026 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Суд ухвалив розглядати справу спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

5. 05.05.2026 відповідач подав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити у позові повністю. (а.с. 50-51)

6. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач ствердив, що ТОВ "ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГОВУГІЛЛЯ" є постачальником електроенергії за договором "останньої надії" №64 від 01.01.2019 та постачало відповідачу електричну енергію. Відповідач ствердив, що постачальник не повідомляв його про припинення постачання електроенергії та розірвання договору №64. Крім того, відповідно до виставленого постачальником рахунку від 20.11.2020 відповідач здійснив попередню оплату за постачання електроенергії у грудні 2020 року. ТОВ "ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГОВУГІЛЛЯ" та відповідач склали і підписали акт звірки взаємних розрахунків за грудень 2020 року, згідно з яким станом на 31.12.2020 сальдо на користь відповідача становить 34680,07 грн. Відповідач вказав, що не отримував повідомлення про зміну постачальника, також не отримував договору на постачання електричної енергії з новим постачальником "останньої надії". Позивач не надав доказів направлення відповідачу комерційної пропозиції та договору. На думку відповідача факт не сплати відповідачем позивачу за спожиту електричну енергію підтверджує відсутність будь-яких договірних відносин між позивачем та відповідачем. 

Відповідач звернув увагу на те, що починаючи з 18.01.2021 постачальником електричної енергії відповідачу є ТОВ "ЕНЕРГОЦЕНТР ПЛЮС", у підтвердження вказав на виставлений останнім рахунком №1 від 20.01.2021. Отже, починаючи з 01.12.2020 до 18.01.2021 постачальником електроенергії відповідачу було ТОВ "ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГОВУГІЛЛЯ". (а.с. 54-57)

7. 07.03.2026 позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій заперечив проти тверджень відповідача та ствердив, що 31.12.2020 ТОВ "ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГОВУГІЛЛЯ" повідомило оператора системи розподілу, споживачів та позивача у листі № 670 про те, що відповідно до п. 1.7.5 Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №307 (зі змінами), отримало статус "Дефолтний" станом на 30.12.2020. Отже, після набуття статусу "Дефолтний" постачання електричної енергії споживачам такого учасника ринку здійснюється постачальником "останньої надії" відповідно до Правил роздрібного ринку. 18.01.2021 позивач надіслав відповідачу повідомлення від 11.01.2021 №44/09-0000921/пон про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" з 30.12.2020. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу. Постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, який не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживачу. Отже, договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" є публічним договором приєднання, вважається укладеним у визначених законодавством України та ПРРЕЕ випадках, у разі настання яких споживач безакцептно приймає умови договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії". На думку позивача з 30.12.2020 між позивачем та відповідачем виникли правовідносини на підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", умови якого відповідач як споживач електроенергії безакцептно прийняв з урахуванням п. 1.2.9 ПРРЕЕ. (а.с. 60-61, 64-65)

8. 10.05.2026 відповідач подав до суду заперечення, у яких ствердив, що вимоги позивача є безпідставними. Відповідач ствердив, що повідомлення від 11.01.2021 №44/09-0000921/пон позивач підробив, оскільки вказав адресу місцезнаходження відповідача: Черкаська обл., м. Золотоноша, вул. Вербицького Михайла, будинок 2. Вказану адресу відповідач змінив в 2024 році, що підтверджується рішенням №3 єдиного учасника ПП "КІФА" від 11.06.2024. (а.с. 67-68, 71)

З`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, що містяться у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі.

9. Предметом позову є майнова вимога позивача до відповідача стягнути борг, пеню інфляційні втрати, 15 % річних.

10. Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує неналежне виконання відповідачем зобов`язання з оплати спожитої електричної енергії за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

11. Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

12. Предметом доказування у справі є обставини виникнення майнового господарського зобов`язання на підставі договору поставки електричної енергії постачальником «останньої надії»; невиконання відповідачем зобов`язання з оплати за спожиту електроенергію; розмір невиконаного грошового зобов`язання відповідача; період прострочення виконання грошового зобов`язання; розмір та підстави нарахування пені, 15% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, порушення суб`єктивного права, за захистом якого позивач звернувся до суду.

Перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

На підтвердження обставин, які є предметом доказування, позивач подав письмові докази, дослідивши які, суд встановив:

13. 04.01.2021 Державне підприємство "Регіональні електричні мережі" в особі Донецької філії Міністерства енергетики України надіслало позивачу листа №17/15, у якому повідомило, що зокрема ТОВ "ЕК "ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ" набуло статусу "Дефолтний". Відповідно до пункту 1.7.4 ПРРЕЕ , затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №307 з 30.12.2020 постачальником "останньої надії" є позивач споживачам ТОВ "ЕК "ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ", зокрема відповідачу. (а.с. 20-21)

14. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 №1023-р Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" визначено постачальником "останньої надії" на період з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2024 року.

15. Договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" є публічним договором приєднання споживача та укладається на підставі дій споживача - споживання електричної енергії (акцепт договору) без договору з іншим електропостачальником. Договір вважається укладеним (момент укладення договору) з постачальником "останньої надії" у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. (а.с. 11-15).

Відповідно до умов договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії":

п. 2.1 - споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція); 
п. 5.8 - розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць;
п. 5.10 - оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менш 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем;

16. У пункті 4.1 Комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 , що є невід`ємним додатком до договору, встановлено обов`язок сплати споживачем 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку. У разі не отримання рахунку споживач зобов`язується здійснити 100% оплату самостійно (без рахунку) на поточний рахунок постачальника, зазначений у договорі, не пізніше ніж за 1 банківський (робочий) день до початку розрахункового періоду, виходячи з прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у розрахунковому періоді та діючої у розрахунковому періоді ціни на електричну енергію. Ця норма не застосовується до акцептування умов договору, порядок якого визначений пунктом 7.1 цієї комерційної пропозиції. Орієнтована вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих постачальником від оператора системи розподілу (передачі). 

17. Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому періоді здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ (п. 4.2. Комерційної пропозиції).

18. Відповідно до пункту 4.3 Комерційної пропозиції рахунки вважаються отриманими споживачем належним чином у разі їх направлення особистим врученням (нарочним) або із застосуванням послуг пошти на адресу споживача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та/або на адресу, надану ОС постачальнику. Датою отримання таких рахунків буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача на рахунку або супровідному листі, та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим або цінним листом). У разі направлення рахунків електронною поштою або із застосуванням інших засобів електронного зв`язку, датою отримання таких рахунків буде вважатися дата відправлення Постачальником відповідного електронного повідомлення (лист, факс та інше).

19. Пунктом 4.4 Комерційної пропозиції передбачено, що для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", яка є додатком 1 до договору, акт купівлі-продажу електричної енергії складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії споживачем, отриманих від ОС. У разі наявності зауважень до Акту купівлі-продажу споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності. 

20. Відповідно до пункту 6.1 Комерційної пропозиції за внесення передбачених умовами договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку постачальника.

21. Згідно з пунктом 7.4 Комерційної пропозиції для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії" встановлено, що споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

22. Відповідно до звіту про фактичне споживання електричної енергії оператора системи розподілу ДП "Регіональні електричні мережі" за грудень 2020 року та січень 2021 року з 30 до 31 грудня 2020 року відповідач за даними двох приладів обліку спожив електричну енергію в обсязі 1030 кВт*год (340 та 690 кВт*год). Постачальником електричної енергії відповідачу оператор визначив позивача (а.с. 22-23).

23. Відповідно до звіту про фактичне споживання електричної енергії оператора системи розподілу ДП "Регіональні електричні мережі" за грудень 2020 року та січень 2021 року з 01 до 24 січня 2021 року відповідач за даними двох приладів обліку спожив електричну енергію в обсязі 2293 кВт*год (500 та 1793 кВт*год). Постачальником електричної енергії відповідачу оператор визначив позивача. (а.с. 27-28).

24. 31.12.2020 та 31.01.2021 позивач склав акти купівлі-продажу електроенергії №003962 та № 004123 до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" на підставі які відповідач не підписав. (а.с. 24, 28)

25. 14.01.2021 та 12.02.2021 позивач виставив відповідачу рахунки на оплату за спожиту електричну енергію на загальну суму 11637,98 грн, зокрема №000030347169/26/О12/09598 від 11.01.2021 за грудень 2020 року в обсязі 1030 кВт*год. на суму 3464,11 грн та №000030347169/26/О01/09934 від 09.02.2021 за січень 2021 року в обсязі 2293 кВт*год. на суму 8173,87 грн. (а.с. 29-30) 

26. За розрахунком позивача заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію у грудні 2020 року та у січні 2021 року становить 11637,98 грн (а.с. 31)

27. 08.05.2025 позивач надіслав відповідачу вимогу №44/11-010574, у якій вимагав сплатити у семиденний строк з дати отримання цієї претензії 11637,98 грн боргу за спожиту електричну енергію, 7400,48 грн 15% річних, 7722,66 грн інфляційних втрат та 1844,32 грн пені. (а.с. 38-40)

28. За розрахунками позивача відповідач за прострочення виконання грошового зобов`язання повинен сплатити зокрема 6738,11 грн інфляційних втрат за період з 01.02.2021 до 281.02.2026, 8965,88 грн 15% річних на підставі пункту 7.4 Комерційної пропозиції за період з 22.01.2021 до 31.03.2026 та 1850,71 грн пені на підставі пункту 6.1 Комерційної пропозиції за період з 22.01.2021 до 19.02.2022 (а.с. 33-36)

29. Відповідач доказів на спростування доводів позивача подав до суду докази, дослідивши які суд встановив:

30. 18.12.2020 відповідач сплатив ТОВ "ЕК "ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ" 35000,00 грн за спожиту електричну енергію за рахунком №100064200818 від 20.11.2020 на підставі платіжної інструкції №4440. (а.с. 54)

31. ТОВ "ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГОВУГІЛЛЯ" та відповідач склали та підписали акт звірки взаємних розрахунків за грудень 2020 року, згідно з яким станом на 31.12.2020 сальдо на користь відповідача становить 34680,07 грн. (а.с. 55)

32. 25.01.2021 відповідач сплатив ТОВ "Енергоцентр Плюс" 32256,00 грн за спожиту електричну енергію за договором №1 від 20.01.2021. (а.с. 56)

33. 27.01.2021 ТОВ "Енергоцентр Плюс" виставив відповідачу рахунок №58 на оплату за спожиту активну електричну енергію за договором №1 від 18.01.2021 на суму 33408,00 грн. (а.с. 56)

34. 05.02.2021 відповідач сплатив ТОВ "Енергоцентр Плюс" 33408,00 грн за спожиту електричну енергію за рахунком №58 від 27.01.2021 на підставі платіжного доручення №4494. (а.с. 57)

35. 11.06.2024 відповідач прийняв рішення №3 єдиного власника, яким змінив своє місцезнаходження, а саме: Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Михайла Вербицького, буд. 2. (а.с. 71) 

36. Відповідно до частини першої та другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

37. Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

38. На підставі поданих сторонами доказів, можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Подані сторонами докази суд визнає належними.

39. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України "Допустимість доказів"). 

40. На підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує підстави позову, а відповідач заперечує проти позову, сторони подали письмові докази, які є належним засобом доказування обставин, що є предметом доказування у справі. Суд не встановив, що докази подані сторонами отримані з порушенням закону. Докази подані сторонами суд визнає допустимими.

41. Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи

42. Подані сторонами докази, на переконання суду, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Докази, подані сторонами, суд визнає достовірними.

43. Відповідно до статті 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 

44. Зміст принципу змагальності господарського судочинства наведений у статтях 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно норм яких судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

45. Сумніву у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів у суду не виникло.

Висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів. Мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

46. Відповідно до частин 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. 

47. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

48. З огляду на відсутність у справі доказів, які б водночас доводили та спростовували одні й ті ж обставини, суд не наводить у рішенні суду мотивів визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

49. Відповідно до частини 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

50. Враховуючи належність, допустимість та достовірність доказів, поданих позивачем, суд, оцінивши зібрані у справі докази в цілому та кожен доказ окремо, визнає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та визнає встановленими наступні обставини:

51. між сторонами виникло майнове господарське зобов`язання на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії";

52. позивач виконав свій обов`язок та надав відповідачу послуги з передачі електричної енергії у грудні 2020 року та січні 2021 року вартістю 11637,98 грн;

53. відповідач не виконав грошове зобов`язання з оплати наданих послуг у строк встановлений договором;

54. розмір невиконаного зобов`язання відповідача становить 11637,98 грн;

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

55. Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

56. Частиною 2 статті 46 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що оператор системи розподілу має право своєчасно та у повному обсязі отримувати плату за надані послуги з розподілу електричної енергії та інші послуги, надані на ринку електричної енергії.

57. Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

58. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

59. Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

60. Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві ціну проданого товару.

61. Частинами 1, 2 статті 633 Цивільного кодексу України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

62. Відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

63. Закон України "Про ринок електричної енергії" визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

64. Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються різні види договорів, зокрема, про надання послуг з розподілу та про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

65. Згідно з пунктом 56 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператор системи розподілу юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності.

66. Відповідно до статті 45 Закону України "Про ринок електричної енергії" розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства.

67. Оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на недискримінаційних засадах відповідно до цього Закону, кодексу систем розподілу та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

68. Пунктом 66 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що постачальник "останньої надії" - визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який за обставин, встановлених цим Законом, не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу.

69. Відповідно до частини 3 статті 60 Закону України "Про ринок електричної енергії" відключення споживачів здійснюється виключно у порядку, визначеному цим Законом та правилами роздрібного ринку електричної енергії.

70. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 затверджено ПРРЕЕ.

71. Пункт 3 частини 1 статті 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначає, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

72. Пунктом 1 частини 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

73. Відповідно частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. 

74. Відповідно до частини 1 статті 526 зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

75. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

76. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

77. Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

78. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

79. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права (статті 625 ЦК України), викладені в постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19, Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.07.2019 у справі №756/3966/17, Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №643/21744/19, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17.

80. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

81. Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Висновок суду про порушення, не визнання або оспорення права чи інтересу, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку. Висновки суду щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

82. Передумовою спору є виникнення між сторонами майново-господарського зобов`язання на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

83. Причиною виникнення спору є невиконання відповідачем зобов`язання зі сплати за спожиту електричну енергію у грудні 2020 року та у січні 2021 року.

84. Звертаючись з позовом, позивач прагне захистити своє майнове право та стягнути з відповідача борг, інфляційні втрати, 15% річних та пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання.

85. Правовідносини між учасниками справи є приватноправовими, врегульовані нормами цивільного права. Зобов`язання, що виникли між сторонами, за своїм правовим змістом опосередковують відносини поставки електричної енергії постачальником "останньої надії".

86. 01.01.2019 відповідач та ТОВ "ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГОВУГІЛЛЯ" уклали договір поставки електроенергії постачальником "останньої надії".

87. 04.01.2021 Державне підприємство "Регіональні електричні мережі" в особі Донецької філії Міністерства енергетики України повідомило позивачу, що ТОВ "ЕК "ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ" з 30.12.2020 набуло статусу "Дефолтний".

88. З 30.12.2020 на підставі пункту 1.7.4 ПРРЕЕ постачальником "останньої надії" споживачам ТОВ "ЕК "ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ" і, зокрема, відповідачу є позивач.

89. Відповідно до звітів про фактичне споживання електричної енергії оператора системи розподілу ДП "Регіональні електричні мережі" за грудень 2020 року та січень 2021 постачальником електричної енергії відповідачу є позивач.

90.  За період 30-31 грудня 2020 року відповідач за даними двох приладів обліку спожив електричну енергію в обсязі 1030 кВт*год (340 та 690 кВт*год). За період з 01 до 24 січня 2021 року відповідач за даними двох приладів обліку спожив електричну енергію в обсязі 2293 кВт*год (500 та 1793 кВт*год).

91. Договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" є публічним договором приєднання, укладається на підставі дій споживача – споживання електричної енергії без договору з іншим електропостачальником, тобто споживач безакцептно приймає умови договору.

92. Отже, позивач за договором постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" поставив відповідачу у грудні 2020 року електричну енергію в обсязі 1030 кВт*год. вартістю 3464,11 грн з ПДВ, у січні 2021 року в обсязі 2293 кВт*год. вартістю 8173,87 грн з ПДВ.

93. Твердження відповідача про те, що ТОВ "ЕК "ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ" не повідомляло його про припинення постачання електроенергії та розірвання договору №64 не спростовує набуття таким постачальником статусу «дефолний» з 30.12.2020. Вказана обставина унеможливлює продовження виконання постачальником свого обов`язку з постачання електричної енергії та є підставою виникнення між споживачами такого постачальника та позивачем зобов`язання на підставі договору поставки електричної енергії постачальником «останньої надії».

94. Здійснення відповідачем попередньої оплати на підставі виставленого попереднім постачальником рахунку за умови невиконання постачальником свого обов`язку з поставки електричної енергії надає споживачу право звернутися з майновою вимогою до такого постачальника. Проте вказана обставина не звільняє споживача від обов`язку сплати за поставлену електричну енергію постачальником «останньої надії».

95. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу. Постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, який не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживачу. 

96. Отже, договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" є публічним договором приєднання, вважається укладеним у визначених законодавством України та ПРРЕЕ випадках, у разі настання яких споживач безакцептно приймає умови договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

97. Відповідач звернув увагу на те, що починаючи з 18.01.2021 постачальником електричної енергії відповідачу є ТОВ "ЕНЕРГОЦЕНТР ПЛЮС", у підтвердження вказав на виставлений останнім рахунком №1 від 20.01.2021. 

98. Вказана обставина, не спростовує виникнення між позивачем та відповідачем відносин на підставі договору поставки електричної енергії постачальником «останньої надії» у період з 30.12.2020 до 18.01.2021.

99. Відповідно до пунктом 5.1 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", яка є додатком до цього договору - Комерційна пропозиція. 

100. Згідно з пунктом 5.2 договору спосіб визначення ціни (тарифу) за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни за електричну енергію. 

101. Пунктом 5.3 договору передбачено, що ціна (тариф) на електричну енергію визначається постачальником, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором. 

102. Відповідно до п. 1.1 Комерційної пропозиції № 3 від 07.06.2019, що є невід`ємним додатком до договору, ціна на електричну енергію формується згідно Порядку формування ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", затвердженого постановою НКРЕКП від 05.10.2018 №1179. 

103. Згідно з п.п. 1.2 та 1.3 Комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 постачальник оприлюднює ціни на електричну енергію та порядок формування ціни на електричну енергію на веб-сайті ДПЗД "Укрінтеренерго". 

104. Відповідно до пункту 4.4 Комерційної пропозиції для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", яка є додатком 1 до договору, акт купівлі-продажу електричної енергії складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії споживачем, отриманих від ОС. У разі наявності зауважень до Акту купівлі-продажу споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності. 

105. На підставі звітів про фактичне споживання електричної енергії оператора системи розподілу ДП "Регіональні електричні мережі" 31.12.2020 та 31.01.2021 позивач склав акти купівлі-продажу електроенергії №003962 та № 004123 до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" за грудень 2020 року та січень 2021 року, які відповідач не підписав. 

106. 14.01.2021 та 12.02.2021 позивач виставив відповідачу рахунки на оплату за спожиту електричну енергію на загальну суму 11637,98 грн, зокрема №000030347169/26/О12/09598 від 11.01.2021 за грудень 2020 року в обсязі 1030 кВт*год. на суму 3464,11 грн та №000030347169/26/О01/09934 від 09.02.2021 за січень 2021 року в обсязі 2293 кВт*год. на суму 8173,87 грн. (а.с. 29-30) 

107. Вартість спожитої відповідачем електричної енергії становить 11637,98 грн. 

108. За спожиту у грудні 2020 року та у січні 2021 року електричну енергію відповідач оплату не здійснив.

109. Борг відповідача перед позивачем за спожиту електричну енергію становить 11637,98 (3464,11 грн за грудень2020 року та 8173,87 грн за січень 2021 року).

110. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

6.1. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

6.2. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

6.3. Однією із загальних засад цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

6.4. Передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).

6.5. Невиконання відповідачам свого обов`язку у зобов`язанні порушує право позивача на належне виконання зобов`язаною стороною свого обов`язку у зобов`язанні зі сплати за поставлену електричну енергію.

6.6. Вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту у грудні 2020 року та у січні 2021 року електричну енергію в розмір 11637,98 грн суд визнає обґрунтованою, спосіб захисту обраний позивачем є належний та ефективний, та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову у цій частині.

111. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом

112. Відповідно до усталеної позиції Верховного Суду за змістом статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

113. У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу укладеного договору та закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

114. За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. 

115. Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

116. У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

117. Згідно з пунктом 7.4 Комерційної пропозиції для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії" встановлено, що споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

118. За розрахунком позивача відповідач за прострочення виконання грошового зобов`язання повинен сплатити позивачу 6738,11 грн інфляційних втрат за період з 01.02.2021 до 28.02.2026 , 8965,88 грн 15% річних за період з 22.01.2021 до 31.03.2026. 
(а.с. 34-36)

119. Перевіривши розрахунки інфляційних втрат, суд дійшов висновку про його відповідність періоду нарахування та сумі боргу, а методика нарахування відповідає висновку щодо застосування статті 625 ЦК України, викладеному у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19.

120. Несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання порушує право позивача на отримання коштів та надає позивачу право вимагати сплати відповідачем суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення від простроченої суми.

121. Вимогу позивача про стягнення з відповідача 6738,11 грн інфляційних втрат за період з 01.02.2021 до 28.02.2026 за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд визнає обґрунтованою, спосіб захисту обраний позивачем є належним та ефективним та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

122. Перевіривши розрахунок 15% річних, суд дійшов висновку, що позивач невірно визначив розмір 15% річних за вказаний період.

123. За розрахунком суду розмір 15 % річних становить 8961,08 грн за період з 22.01.2021 до 31.03.2026, зокрема 2696,31 грн за період з 22.01.2021 до 31.03.2026 за 1895 днів (1528,95 грн за період з 22.01.2021 до 31.12.2023 за 1074 днів від суми боргу 3464,11 грн, 519,62 грн за період з 01.01.2024 до 31.12.2024 за 366 днів від суми боргу 3464,11 грн, 647,74 грн за період з 01.01.2025 до 31.03.2026 за 455 днів від суми боргу 3464,11 грн) та 6264,77 грн за період з 20.02.2021 до 31.03.2026 за 1866 днів (3510,29 грн за період з 20.02.2021 до 31.12.2023 за 1045 днів від суми боргу 8173,87 грн, 1226,08 грн за період з 01.01.2024 до 31.12.2024 за 366 днів від суми боргу 8173,87 грн, 1528,40 грн за період з 01.01.2025 до 31.03.2026 за 455 днів від суми боргу 8173,87 грн.

124. Вимогу позивача про стягнення з відповідача 8965,88 грн 15% річних за період з 22.01.2021 до 31.03.2026 за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд визнає обґрунтованою частково, спосіб захисту обраний позивачем є належним та ефективним та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову у цій частині частково у розмірі 8961,08 грн за період з 22.01.2021 до 31.03.2026.

125. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

126. Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

127. У разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

128. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

129. Відповідно до пункту 6.1 Комерційної пропозиції за внесення передбачених умовами договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку постачальника.

130. Публічним договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", умови якого відповідач (як споживач електроенергії) безакцептно прийняв, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання або неналежне виконання зобов`язання припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (пункт 13.1 Комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019). 

131. За прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у позивача виникло право на стягнення з відповідача пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми простроченого платежу за кожен день такого прострочення.

132. За розрахунком позивача розмір пені становить 1850,71 грн пені на підставі пункту 6.1 Комерційної пропозиції за період з 22.01.2021 до 19.02.2022 за прострочення виконання грошового зобов`язання, зокрема 535,94 грн за період з 22.01.2021 до 22.01.2022 від суми боргу 3464,11 грн та 1314,77 грн за період з 19.02.2021 до 19.02.2022 від суми боргу 8173,87 грн (а.с. 33)

133. Перевіривши розрахунок позивача пені, суд дійшов висновку про помилковість визначення позивачем періоду його нарахування, оскільки позивач мав здійснити розрахунок пені від суми простроченого кожного платежу за кожен день такого прострочення, обмеживши його шестимісячним строком. 

134. За розрахунком суду розмір пені становить 839,33 грн за період з 22.01.2021 до 22.08.2021, зокрема 239,17 грн за період з 22.01.2021 до 22.07.2021 за 182 дні (47,83 грн за період з 22.01.2021 до 04.03.2021 за 42 дні від суми боргу 3464,11 грн, 51,82 грн за період з 05.03.2021 до 15.04.2021 за 42 дні від суми боргу 3464,11 грн, 139,51 грн за період з 16.04.2021 до 22.07.2021 за 98 днів від суми боргу 3464,11 грн) та 600,16 грн за період з 19.02.2021 до 22.08.2021 за 185 днів (37,62 грн за період з 19.02.2021 до 04.02.2021 за 14 днів від суми боргу 8173,87 грн, 122,27 грн за період з 05.03.2021 до 15.04.2021 за 42 дні від суми боргу 8173,87 грн, 329,19 грн за період з 16.04.2021 до 22.07.2021 за 98 днів від суми боргу 8173,87 грн, 111,08 грн за період з 23.07.2021 до 22.08.2021 за 31 день від суми боргу 8173,87 грн.

135. Прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання зі сплати за спожиту електричну енергію порушує право позивача на належне виконання зобов`язання іншою стороною та надає йому право нарахувати та вимагати стягнення пені від простроченої суми за весь час прострочення.

136. Сплата неустойки є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

137. Вимогу позивача про стягнення з відповідача 1850,71 грн пені на підставі пункту 6.1 Комерційної пропозиції за період з 22.01.2021 до 19.02.2022 за прострочення виконання грошового зобов`язання суд визнає обґрунтованою частково, спосіб захисту обраний позивачем є належний та ефективний, та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову у цій частині частково у розмірі 839,33 грн за період з 22.01.2021 до 22.08.2021 з урахування суми боргу та періоду прострочення.

Розподіл судових витрат

138. Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

139. За подання позовної заяви через систему "Електронний суд" до суду позивач сплатив судовий збір у мінімальному розмірі з коефіцієнтом 0,8 у розмірі у розмірі 2662,40 грн на підставі платіжної інструкції №415 від 15.04.2026. (а. с. 6)

140. У позові позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн.

141. Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 

142. Оскільки позивач за подання позовної заяви сплатив судовий змір у мінімальному розмірі, що підлягає сплаті за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, не зважаючи на те, що позов позивача задоволено частково, при розподілі судових витрат зі сплати судового збору суд враховує сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2662,40 грн.

Керуючись статтями 14, 129, 130, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" до Приватного підприємства "КІФА" задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "КІФА" (ідентифікаційний код 30347169, адреса місцезнаходження: 19701, Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Вербицького Михайла, 2) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (ідентифікаційний код 19480600, адреса місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 85) 11637,98 грн (одинадцять тисяч шістсот тридцять сім гривень 98 копійок) боргу, 6738,11 грн (шість тисяч сімсот тридцять вісім гривень 11 копійок) інфляційних втрат, 8961,08 грн (вісім тисяч дев`ятсот шістдесят одну гривню 08 копійок) 15% річних, 839,33 грн (вісімсот тридцять дев`ять гривень 33 копійки) пені, 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) судових витрат зі сплати судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя А.І. Гладун