ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2026 року
м. Київ
справа № 645/291/21
провадження № 61-6878св26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачка -  ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Жорняк Марина Олександрівна, на рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 16 грудня 2025 року у складі судді Шевської О. І. та постанову Полтавського апеляційного суду від 13 травня 2026 року у складі колегії суддів: Бутенко С. Б., Дряниці Ю. В., Обідіної О. І., і виходив з такого
Зміст заявлених позовних вимог
1. У березні 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
2. На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 23 червня 1988 року між сторонами у Московському відділі РАЦС м. Харкова було укладено шлюб, про що 23 червня 1988 року в книзі реєстрації шлюб було зроблено актовий запис № 1193. За час шлюбу за спільні кошти подружжя було придбане майно, яке на підлягає поділу як спільне майно подружжя.
3. Оскільки сторони не можуть добровільно дійти згоди щодо поділу спільного майна подружжя, позивач змушений був звернутися до суду.
4. На підстав викладеного просив поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належне їм на праві спільної сумісної власності майно наступним чином: 
виділити у власність    ОСОБА_1 наступне майно: транспортний засіб легковий універсал-В Toyota Highlander, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 560 000 грн; квартиру загальною площею 38,8 кв. м, що знаходиться за адресою  АДРЕСА_1 , вартістю 530 000 грн; земельну ділянку, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,1500 га, яка розташована за адресою           АДРЕСА_2 , вартістю 450 000 грн; сонячну батарею (зелений тариф) за адресою    АДРЕСА_3 , потужністю 5 кВт орієнтовною вартістю 100 000 грн; сонячну батарею (зелений тариф) за адресою АДРЕСА_2 потужністю 14 кВт вартістю 250 000 грн; танспортний засіб легковий універсал - В Toyota RAV 4, 2002 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 вартістю 196 000 грн. Загальна вартість майна становить 2 086 000 грн.
виділити у власність    ОСОБА_2 наступне майно: житловий будинок, загальною площею 58,0 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , вартість 1 350 000 грн; в`язальні машини, що знаходяться за адресою АДРЕСА_3 та були придбані за спільні кошти подружжя, а саме: CMS 320 TC (3 кл) орієнтовною вартістю 677 660 грн, CMS 340 TC (10 кл) орієнтовною вартістю 609 894 гр., CMS 330.6 (5 кл) орієнтовною вартістю 508 245 кл., CMS 330.6 (7 кл) орієнтовною вартістю 508 245 грн, CMS 340 ТС 7.2 орієнтовною вартістю 948 724 грн, CMS 330 ТС 3,5.2 орієнтовною вартістю 948 724 грн.; транспортний засіб легковий універсал В NISSAN LEAF, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 вартістю 250 000 грн. Загальна вартість майна становить 5 801 492 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
5. Рішенням Шевченківського районного суду міста Полтави від 16 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково.
6. Визнано за ОСОБА_1 право власності на:
транспортний засіб легковий універсал-В Toyota Highlander, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 588 129 грн, що підтверджується висновком експерта;
транспортний засіб легковий універсал-В Toyota RAV 4, 2002 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 189 855 грн, що підтверджується висновком експерта;
квартиру, загальною площею 38,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 906 400 грн;
земельну ділянку, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 494 400 грн.
Загальна вартість майна становить: 2 178 784 грн.
7. Визнано за ОСОБА_2 право власності на:
житловий будинок, загальною площею 58,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 1 236 000 грн;
транспортний засіб легковий універсал-В Nissan Leaf, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 329 600 грн;
сонячну батарею (зелений тариф): за адресою: АДРЕСА_3 потужністю 5 кВт орієнтовною вартістю 189 500 грн, та сонячну батарею (зелений тариф): за адресою: АДРЕСА_2 потужністю 14 кВт вартістю 412 000 грн.
Загальна вартість майна становить: 2 167 100 грн.
8. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в якості компенсації різниці вартості майна 5 842 грн.
9. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 11 350 грн.
10. У задоволені решти вимог відмовлено.
11. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірні об`єкти набуті сторонами за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, частки подружжя є рівними, а встановлених законом підстав для відступу від цієї засади немає. З огляду на склад майна, його неподільність як окремих речей та встановлену вартість суд вважав належним передати кожній стороні самостійні об`єкти, максимально наблизивши сукупну вартість переданого майна до вартості 1/2 частки.
12. Визначаючи вартість автомобілів TOYOTA HIGHLANDER і TOYOTA RAV4, суд врахував висновок оцінювача від 15 грудня 2025 року, складений після фактичного огляду транспортних засобів, фотофіксації їх стану та врахування індивідуальних характеристик. Звіт від 30 вересня 2025 року, поданий ОСОБА_2 , не ґрунтувався на особистому огляді цих автомобілів і не містив належного документального підтвердження вихідних даних, тому не спростував установленої судом вартості.
13. Рішення про передання ОСОБА_1 земельної ділянки, а ОСОБА_2 житлового будинку, автомобіля NISSAN LEAF і двох сонячних станцій суд пов`язав з необхідністю здійснити повний поділ спільного майна, уникнути збереження спільної власності на окремі неподільні об`єкти та забезпечити рівність часток сторін.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
14. Постановою Полтавського апеляційного суду від 13 травня 2026 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Грищенка О. В. залишено без задоволення.
15. Рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 16 грудня 2025 року залишено без змін.
16. Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 70 Сімейного кодексу України, для відступу від рівності часток, оскільки різниця в доходах подружжя сама по собі не визначає розміру часток у спільній сумісній власності, а належних доказів приховування ОСОБА_1 депозитних коштів або їх витрачання всупереч інтересам сім`ї ОСОБА_2 не надала.
17. Пошкодження автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді внаслідок необережного порушення Правил дорожнього руху, за яке ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є тотожним навмисному приховуванню, знищенню чи пошкодженню спільного майна або його витрачанню на шкоду інтересам сім`ї. Фактичний стан автомобіля враховано під час його оцінки.
18. Апеляційний суд відхилив доводи щодо неправильного визначення вартості автомобілів, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано надав перевагу оцінці, проведеній з безпосереднім оглядом транспортних засобів та фіксацією їх фактичного стану.
19. Також, апеляційний суд погодився з судом першої інстанції про те, що посилання ОСОБА_2 на розташування на спірній земельній ділянці зведеного нею після припинення сімейних відносин двоповерхового будинку апеляційний суд визнав не підтвердженими належними та допустимими доказами. 

Узагальнені доводи касаційної скарги
20. 21 травня 2026 року  ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Жорняк М. О., через систему «Електронний суд» звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить змінити рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 16 грудня 2025 року, визнавши за нею право власності на житловий будинок, загальною площею 58,0 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 1 236 000 грн; транспортний засіб легковий універсал-В NISSAN LEAF, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 329 600 грн; земельну ділянку, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 494 400 грн (загальна вартість майна становить 2 060 000 грн). Визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб легковий універсал-В TOYOTA HIGHLENDER, реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 588 129 грн; транспортний засіб легковий універсал-В TOYOTA RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_2 вартістю 189 855 грн; квартиру, загальною площею 38,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 906 400 грн; сонячну батарею (зелений тариф): за адресою: АДРЕСА_3, потужністю 5 кВт вартістю 189 500 грн та сонячну батарею (зелений тариф): за адресою: АДРЕСА_4 , вартістю 412 000 грн (загальна вартість майна становить 2 285 884 грн). Стягнути з ОСОБА_1 на її користь компенсацію вартості майна у розмірі 225 884 грн. 
21. Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявниця зазначає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 615/1364/16-ц (провадження № 61-6575св19), від 17 серпня 2022 року в справі № 522/8676/20 (провадження № 61-1714св22), від 17 січня 2024 року у справі № 522/17831/20 (провадження № 61-7951св23), а також вказує, що суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки.
22. 11 червня 2026 року  ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Жорняк М. О., подала до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 16 грудня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13 травня 2026 року (зареєстрована у суді 12 червня 2026 року за ВХ № 18896/0/220-26), в якій вона додатково вказує на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, застосування норм права без урахування висновків щодо застосування таких норм у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду.
23. Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суд першої та апеляційної інстанції ототожнили принцип рівності часток, передбачений статтею 70 Сімейного кодексу України, з вибором способу поділу, врегульованим статтею 71 цього Кодексу. На думку скаржниці, дотримання арифметичної рівності не звільняло суд від обов`язку визначити, кому саме має бути переданий кожен об`єкт, з огляду на фактичне користування, особистий інтерес, функціональний зв`язок майна та перспективу реального виконання рішення.
24. Заявниця акцентує увагу на тому, що земельна ділянка має для неї особливе значення, оскільки була придбана за її ініціативою, перебуває в її фактичному користуванні та утримується нею. Натомість ініціатором установлення сонячних станцій, особою, яка організовувала їх експлуатацію та одержувала дохід за зеленим тарифом, за її твердженням, був ОСОБА_1 , тому саме йому доцільно передати ці станції.
25. Крім того, вказує, що запропонований нею варіант поділу майна не змінює рівності часток, а лише замінює між порядок поділу земельної ділянки та сонячних станцій з відповідною компенсацією. Вона вважає цей варіант більш справедливим, таким, що враховує інтереси обох сторін і зменшує ризик майбутніх конфліктів.
26. Посилається на те, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , розташований двоповерховий житловий будинок або об`єкт незавершеного будівництва, який вона зводила після фактичного припинення шлюбних відносин за особисті кошти. На її думку, передання земельної ділянки ОСОБА_1 суперечить принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній нерухомості. На підтвердження вказаного посилається на лист органу поліції від 20 березня 2026 року № 138350-2026, банківські виписки про оплату комунальних послуг, плани будинку, зображення із сервісу Google Maps та інші матеріали, подані переважно після ухвалення рішення судом першої інстанції. Вона вважає, що апеляційний суд повинен був прийняти й оцінити ці докази, оскільки вони стосуються обставини, вирішальної для обрання способу поділу майна.
27. Зазначає, що ОСОБА_1 у справі про розірвання шлюбу визнавав припинення фактичних сімейних відносин задовго до звернення до суду, не проживав на спірній земельній ділянці, не брав участі у будівництві та утриманні розташованого там об`єкта. 
28. На думку скаржниці, ОСОБА_1 фактично не заперечив існування збудованого нею об`єкта та не заявляв вимог щодо поділу будівельних матеріалів, а тому відповідні обставини слід вважати визнаними.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
29. Ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2026 року відкрито касаційне провадження у справі № 645/291/21 за касаційною скаргою  ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Жорняк М. О., витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
30. Ухвало Верховного Суду від 16 червня 2026 року прийнято до розгляду уточнену касаційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Жорняк М. О.
31. 30 червня 2026 року матеріали цивільної справи № 645/291/21 надійшли до Верховного Суду.
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу 
32. 15 червня 2026 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат 
Штогрін В. С., через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому, посилаючись на необґрунтованість доводів скарги, просить суд відмовити у її задоволенні.
33. Відзив на касаційну скаргу обґрунтований посиланням на те, що  ОСОБА_2 не подала до суду першої інстанції доказів створення нею за особисті кошти будинку або об`єкта незавершеного будівництва, зокрема документів про придбання матеріалів, договорів з підрядниками, дозволів, проєктної документації, вартості матеріалів та ступеня готовності будівництва. Вимога про визнання права на такий об`єкт або матеріали не була предметом розгляду.
34. Акцентує увагу, що лист поліції, сформований після ухвалення рішення судом першої інстанції, банківські виписки, схеми та зображення не підтверджують належності об`єкта ОСОБА_2 , законності його спорудження і джерел фінансування. Нові матеріали не можуть бути підставою для встановлення Верховним Судом обставин, яких не встановили суди попередніх інстанцій.
35. Крім того вказує, що не визнавав право власності ОСОБА_2 на будь-який будинок або будівельні матеріали на спірній ділянці, оскільки саме по собі посилання у справі про розірвання шлюбу на припинення спільного проживання не доводить ні часу будівництва, ні особи забудовника, ні правового режиму використаних коштів.
36. Вважає, що запропонований скаржницею варіант поділу майна істотно віддаляє номінальну вартість переданого сторонам майна від рівності, а заявлений розмір компенсації обчислено неправильно. Крім того, передання йому сонячних станцій, установлених біля об`єктів, що перебуватимуть у власності чи користуванні ОСОБА_2 , може створити нові спори щодо доступу, обслуговування та користування майном.
37. 01 липня 2026 року від ОСОБА_2 від імені якої діє адвокат Горшкова А. О. надійшли письмові пояснення, які вона просить врахувати під час розгляду справи.
38. 07 липня 2026 року ОСОБА_2 від імені якої діє адвокат Горшкова А. О. подала відповідь на відзив ОСОБА_1 , в якому зазначає, що наведені у відзиві доводи не спростовують підстав касаційного оскарження, оскільки доводи зводяться до повторення мотивів судових рішень, які є предметом касаційного перегляду, а також до пропозиції погодитися з оцінкою доказів, яку було здійснено судами.
39. 10 липня 2026 року ОСОБА_3 від імені якої діє адвокат Жорняк М. О. подала відповідь на відзив ОСОБА_1 , в якому зазначає, що наведені у відзиві доводи не спростовують підстав касаційного оскарження, оскільки доводи є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
40. 23 червня 1988 року між сторонами у Московському відділі РАЦС м. Харкова було укладено шлюб, про що 23 червня 1988 року в книзі реєстрації шлюб було зроблено актовий запис № 1193.
41. За час шлюбу за спільні кошти подружжя було придбане наступне майно:
41.1. Транспортний засіб легковий універсал-В Toyota Highlander, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
41.2. Квартира загальною площею 38,8 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
41.3. Земельна ділянка, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,1500 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 .
41.4. Сонячна батарея (зелений тариф) за адресою АДРЕСА_3, потужністю 5 кВат, та сонячну батарею (зелений тариф) за адресою АДРЕСА_2 потужністю 14 кВт.
41.5. Транспортний засіб легковий універсал - В Toyota RAV 4, 2002 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
41.6. Житловий будинок, загальною площею 58,0 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .
41.7. В`язальні машини, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 та були придбані за спільні кошти подружжя, а саме: CMS 320 TC (3 кл)., CMS 340 TC (10 кл)., CMS 330.6 (5 кл)., CMS 330.6 (7 кл)., CMS 340 ТС 7.2., CMS 330 ТС 3,5.2
41.8. Транспортний засіб легковий універсал В Nissan Leaf, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 .
42. Представником відповідачки адвокатом Грищенко О. В. з метою встановлення актуальної вартості спільного майна подружжя, що підлягає поділу між сторонами надано звіт про оцінку транспортного засобу легковий хетчбек Nissan Leaf, реєстраційний номер НОМЕР_3 , власник ОСОБА_2 , складений ТОВ «Базіс-центр», сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №71/2024 від 06 лютого 2024 року, оцінювач ОСОБА_4 , відповідно до якого ринкова вартість транспортного засобу на дату оцінки 30 вересня 2025 року складає 329 600 грн.
43. Згідно зі звітом про оцінку транспортного засобу Toyota Highlander, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власник ОСОБА_1 , складеним ТОВ «Базіс-центр», оцінювач ОСОБА_4 , ринкова вартість транспортного засобу на дату оцінки 30 вересня 2025 року складає 741 600 грн.
44. Згідно зі звітом про оцінку транспортного засобу Toyota RAV 4, 2002 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власник власник ОСОБА_1 , складеним ТОВ «Базіс-центр», оцінювач ОСОБА_4 , ринкова вартість транспортного засобу Toyota RAV 4, 2002 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 на дату оцінки 30 вересня 2025 року складає 247 200 грн.
45. Згідно зі звітом про оцінку майна квартири загальною площею 38,8 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , складеним ТОВ «Базіс-центр», оцінювач ОСОБА_5 , на дату оцінки 30 вересня 2025 року вартість квартири становить 906 400 грн.
46. Згідно зі звітом про оцінку генеруючої установки, призначеної для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання, включаючи панелі Abisolar 260 в кількості 57 шт., що розташована за адресою АДРЕСА_2 , складеним ТОВ «Базіс-центр», оцінювач ОСОБА_4 , на дату оцінки 30 вересня 2025 року вартість майна становить 412 000 грн.
47. Згідно зі звітом про оцінку майна земельної ділянки, загальною площею 1500,00 га з кадастровим №6325157300:00:001:0027, розташованої за адресою АДРЕСА_2 , складеним ТОВ «Базіс-центр», оцінювач ОСОБА_6 , на дату оцінки 30 вересня 2025 року її вартість становить 194 400 грн.
48. Представником позивача надано звіт про оцінку транспортного засобу Toyota RAV 4, 2002 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного ТОВ «Консалтинг-Експерес І», сертифікат субєкта оціночної діяльності №510/2023, виданий ФДМУ 04 вересня 2023 року, згідно з яким вартість транспортного засобу на дату оцінки 15 грудня 2025 року становить 189 855 грн.
49. Згідно зі звітом про оцінку майна транспортного засобу Toyota Highlander, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеним ТОВ «Консалтинг-Експерес І», вартість транспортного засобу на дату оцінки 15 грудня 2025 року становить 588 129 грн.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
50. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга до задоволення не підлягає.
51. Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
52. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України,).
53. Відповідно до частини другої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
54. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).
55. Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені судом.
56. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
57. Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними
58. За статтею 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.
59. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
60. За частиною другою статті 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. 
61. Відповідно до частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
62. Частина друга статті 71 СК України передбачає, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
63. Відповідно до частини четвертої статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.
64. Відповідно до частини п`ятої статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
65. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
66. Відповідно до частини п`ятої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
67. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
68. Відповідно до частини першої, другої, третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
69. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)). При вирішенні спору про поділ майна, суд може не погодитися із запропонованим варіантом поділу такого майна та провести його поділ у інший спосіб, враховуючи інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставин, що мають істотне значення. Таким чином, обрання судом при вирішенні спору варіанту поділу майна подружжя, при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просив позивач, не може бути розцінене як вихід судом за межі позовних вимог, оскільки позовна вимога - це поділ майна подружжя і вона є незмінною при будь-якому варіанті його поділу. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 615/1364/16-ц, від 17 серпня 2022 року у справі № 522/8676/20.
70. Суд, обираючи конкретний варіант поділу, повинен оцінити не лише арифметичне співвідношення, а й склад майна, можливість поділу окремих речей, фактичне користування, правовий та технічний зв`язок між об`єктами, виконуваність судового рішення, інтереси сторін і необхідність уникнути невиправданого збереження спільної власності та конфліктів. 
71. Інтерес одного з подружжя у певному майні набуває юридичного значення лише тоді, коли він конкретизований, підтверджений доказами та співвідноситься з правами іншого співвласника і загальним результатом поділу. 
72. Суд попередніх інстанції, здійснюючи поділ майна подружжя у цій справі, урахували склад спільного майна, його характеристики, визначену вартість, неможливість фізичного поділу окремих речей без втрати їх функціонального призначення та необхідність припинення спільної власності.
73. Апеляційний суд, переглядаючи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , перевірив як наявність підстав для відступу від рівності часток, так і розподіл між сторонами конкретних об`єктів. 
74. Також, окремо надав оцінку аргументам щодо особистого значення земельної ділянки, ініціативам встановлення сонячних станцій, фактичного користування об`єктами, розміру доходів сторін, пошкодженню автомобіля та ймовірного будівництва на земельній ділянці. 
75. Суд першої інстанції розподілив майно вартістю 4 345 884 грн таким чином, що різниця відносно ідеальної частки становить лише 5 842 грн, або близько 0,27 відсотка вартості частки кожної сторони. Вказаний результат поділу спільного майна подружжя підтверджує індивідуалізований вибір збалансованого набору об`єктів.
76. Відповідно до правового висновку, сформульованого у постанові Верховного Суду від 04 лютого 2026 року у справі № 489/2488/22, при вирішенні спору про поділ майна, суд може не погодитися із запропонованим сторонами варіантом поділу такого майна та провести його поділ у інший спосіб, враховуючи інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставин, що мають істотне значення, а тому суд першої інстанції мав повноваження самостійно визначити варіант поділу майна для забезпечення ідеальних часток у спільному майні подружжя.
77. Як вбачається з касаційної скарги, ОСОБА_2 запропонувала альтернативний варіант поділу спільного майна подружжя, а саме передати їй земельну ділянку вартістю 494 400 грн, а ОСОБА_1 дві сонячні станції загальною вартістю 601 500 грн.
78. Разом з тим, вказаний розподіл змінює вартісне співвідношення переданого сторонам майна: ОСОБА_1 одержав би майно вартістю 2 285 884 грн, а ОСОБА_2 майно вартістю 2 060 000 грн, таким чином, різниця між цими сумами була б значною та становила 225 884 грн.
79. Крім того вказаний варіант поділу майна потребує перевірки можливості окремої експлуатації сонячних станцій, їх технічної та правової прив`язки до відповідної земельної ділянки й будинку, доступу до обладнання, виконання договорів за зеленим тарифом та інших обставин, проте належних доказів щодо вказаних питань ОСОБА_2 судам не надала.
80. Твердження про те, що саме ОСОБА_1 ініціював придбання сонячних станцій, має відповідні знання і намір користуватися ними істотно не впливають на порядок поділу спільного майна.
81. Водночас скаржниця пропонує передати ОСОБА_1 сонячну станцію потужністю 5 кВт, установлену за адресою будинку, який суд першої інстанції передав ОСОБА_2 , і сонячну станцію потужністю 14 кВт, установлену за адресою земельної ділянки, яку вона просить передати їй. Отже запропонований нею варіант не забезпечує єдності станцій з місцем їх встановлення, експлуатації.
82. Також в касаційній скарзі, ОСОБА_2 посилалась на те, що за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться об`єкт незавершеного будівництва а саме двоповерховий будинок.
83. Разом з тим, для встановлення режиму спільного майна подружжя судам необхідно, зокрема, встановити чи існує фактично об`єкт, чи завершено його будівництво, коли й ким він створений, на підставі яких документів здійснювалося будівництво, які матеріали використані, чи виникло та зареєстровано право на нерухомість, незавершений об`єкт.
84. Відповідно до частини першої статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.
85. Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
86. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності або спеціального майнового права на нього відповідно до закону (частина третя статті 331 ЦК України).
87. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 квітня 2026 року у справі № 607/10858/22, провадження № 14-138цс24 зазначила, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва), право власності на який не зареєстровано в установленому для державної реєстрації речових прав на нерухомість порядку, не належить ані до рухомих, ані до нерухомих речей, постаючи як piч особливого роду. Така річ може бути об`єктом цивільних прав і обов`язків, зокрема й речових, однак лише як річ особливого роду.
88. У випадку, коли об`єкт не має ознак самочинного будівництва, проте не вводиться в експлуатацію з вини одного з подружжя (співвласника - формального забудовника), то суд має право визнати за позивачем право на частку в об`єкті незавершеного будівництва, усунувши невизначеність у правовому режимі відповідної споруди.
89. Велика Палата Верховного Суду акцентувала, що ступінь готовності спорудженого подружжям об`єкта незавершеного будівництва не є кваліфікуючою ознакою для ідентифікації відповідного об`єкта як оборотоздатного та не впливає на можливість застосування такого способу захисту порушеного права, як визнання за одним із подружжя (співвласником) права власності на його частку в спільному майні в порядку його поділу.
90. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи предметом розгляду у вказаній справі був поділ визначеного майна подружжя, вимог про поділ об`єкту незавершеного будівництва позивачем заявлено не було.
91. Зокрема судами не встановлювався факт наявності незавершеного будівництвом житлового будинку, вартість матеріалів, витрачених на будівництво, вартість робіт з його будівництва, а тому відсутні правові підстави для задоволення вказаних вимог.
92. У касаційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що фактичні сімейні правовідносини сторін припинились задовго до розірвання шлюбу.
93. Відповідно до частини шостої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є виплати (страхові виплати та виплати викупних сум), одержані за договорами страхування життя та здоров`я.
94. Разом з тим, для застосування цієї норми необхідно встановити час набуття, фактичне припинення шлюбних відносин, джерело коштів, особу набувача та інші обставини, сам факт окремого проживання не перетворює будь-яке майно, створене до розірвання шлюбу, на особисту власність автоматично.
95. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
96. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 522/19610/15-ц (провадження № 61-35779св18), від 20 травня 2022 року у справі № 330/1079/20 (провадження № 61-5763св21).
97.  ОСОБА_2 презумпцію спільності права власності подружжя на придбане під час шлюбу майно не спростувала, не довела, що майно було набуте за особисті кошти одного з подружжя, отримане в дар, успадковане, набуте за час фактичного припинення шлюбних відносин, зокрема не надала доказів здійснення будівництва.
98. Посилання на постанови Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 615/1364/16-ц, від 17 серпня 2022 року у справі № 522/8676/20, від 17 січня 2024 року, на які посилається скаржниця, виходять із того, що суд не пов`язаний запропонованим стороною технічним варіантом поділу, має право обрати інший ефективний варіант відповідно до встановлених обставин і повинен прагнути до реального припинення спільності права.
99. Висновок Верховного Суду у справі № 522/17831/20 про доцільність такого способу поділу, який не залишає сторони у вимушених тривалих правовідносинах та не продукує нових спорів, також не доводить помилковості оскаржених рішень. Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать цим висновкам.
100. Суди першої та апеляційної інстанцій правильно встановили характер спірних правовідносин, повно і всебічно дослідили наявні у справі докази, надали їм належну правову оцінку та правильно застосували норми матеріального права.
101. Суди правильно застосували статті 60, 69 - 71 Сімейного кодексу України, норми Цивільного кодексу України про спільну власність та дотрималися процесуальних меж розгляду.
102. Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
103. Доводи касаційної скарги зводяться переважно до незгоди із встановленими судами обставинами, переоцінки доказів та іншого тлумачення правової природи заявлених вимог, однак не свідчать про неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.
104. З урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень.
105. Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у судах першої та апеляційної інстанцій, немає. Підстави для розподілу витрат, понесених у касаційному провадженні, відсутні.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану її представником - адвокатом Жорняк Мариною Олександрівною, залишити без задоволення.
2. Рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 16 грудня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович