ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 505/3347/24
Провадження № 2/505/1024/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2026 року місто Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді    Дзюбинського А.О.,
за участю:
секретаря судового засідання   Антонюк Ю.А.,
розглянувши під час відкритого судового засідання в залі судових засідань Подільського міськрайонного суду Одеської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій учасників справи
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі за текстом - ТОВ «ФК «Ейс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 20 375,00 грн. 
Позов мотивовано тим, що 19.05.2023 між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 00-7962375 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 5 000,00 грн на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Відповідно до п. 2.3 розділу 2 кредитного договору, кошти кредиту надаються в сумі 5 250,00 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника, емітовану банком України.
Відповідно до п. 1.5 за надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 5,00 % від суми кредиту, що складає: 250,00 грн. Позичальник доручає кредитодавцю утримати розмір зазначеної комісії із суми кредиту, що підлягає перерахуванню позичальнику згідно договору.
Відповідно до п 1.3 кредитного договору строк дії кредитної лінії: 120 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 16.09.2023 або достроково.
Відповідно до п.1.4 сторони погодили тип процентної ставки-фіксована.
Відповідно до п.1.4.1 договору знижена процентна ставка становить 2,50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати оплати визначеної п.1.3.1. даного договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно в межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно.
Відповідно до п.1.4.2 договору стандартна процентна ставка складає 2,50 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку користування кредитом, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту.
Всупереч умов договору № 00-7962375 від 19.05.2023 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, що створило заборгованість у розмірі 20 375,00 грн, яка складається з наступного: 5 250,00 грн - заборгованість по кредиту; 15 125,00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
28.11.2023 ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» уклали Договір факторингу № 28112023, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Відповідно до Акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 28112023 від 28.11.2023 від ТОВ «Качай гроші» до Позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 20 375,00 грн. 
Позивач просить стягнути на його користь із відповідача суму заборгованості у розмірі 20 375,00 грн, разом із понесеними судовими витратами зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн та 6 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
Позиція відповідача
Відповідачем заяви по суті справи до суду не подано.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі
Як установлено судом, разом із позовною заявою представником позивача було подано клопотання про витребування доказів з АТ КБ «ПриватБанк», у якому, зокрема, просилося надати інформацію щодо належності відповідачу платіжної картки № НОМЕР_2, факту зарахування на неї 19.05.2023 коштів у сумі 5 000,00 грн, номера телефону, пов`язаного з відповідним картковим рахунком, а також первинні документи, що підтверджують відповідну операцію.
На виконання ухвали суду АТ КБ «ПриватБанк» повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , платіжна картка № НОМЕР_2 банком не емітувалася та за вказаним клієнтом не обслуговується. Одночасно банк повідомив про наявність у відповідача інших платіжних карток.
Після отримання зазначеної інформації представник позивача звернувся до суду з клопотанням про витребування додаткових доказів.
Ухвалою суду від 28.08.2026 у задоволенні зазначеного клопотання представника позивача про витребування доказів відмовлено.
При цьому судом установлено, що первинне клопотання позивача про витребування доказів було подано разом із позовною заявою та вже було розглянуто судом, а відповідь АТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу суду долучена до матеріалів справи.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував.
У визначену дату та час судового засідання відповідач у справі не з`явилась.
Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення.
При цьому суд бере до уваги позицію Верховного Суду, сформульовану у постанові КЦС ВС від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23), згідно з якою, якщо сторони чи їх представники, інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
У ситуації, що розглядається, суд дійшов висновку, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для розгляду справи та вирішення спору по суті, у зв`язку з чим підстав для відкладення розгляду справи немає.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Ухвалою суду від 28.08.2026 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підставі наявних у ній доказів.
Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Судом установлено, що 19.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 00-7962375 (далі - кредитний договір) у формі електронного документа шляхом підписання його одноразовим ідентифікатором «5138F» у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 5 000,00 грн на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Відповідно до п. 2.3 розділу 2 кредитного договору кошти кредиту надаються в сумі 5 250,00 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника, емітовану банком України.
Відповідно до п. 1.5 за надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 5,00 % від суми кредиту, що складає 250,00 грн. Позичальник доручає кредитодавцю утримати розмір зазначеної комісії із суми кредиту, що підлягає перерахуванню позичальнику згідно договору.
Відповідно до п. 1.3 кредитного договору строк дії кредитної лінії становить 120 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 16.09.2023 або достроково.
Відповідно до п. 1.4 сторони погодили тип процентної ставки фіксована.
Відповідно до п. 1.4.1 договору знижена процентна ставка становить 2,50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати оплати, визначеної п. 1.3.1 даного договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно в межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно.
Відповідно до п. 1.4.2 договору стандартна процентна ставка складає 2,50 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку користування кредитом, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту.
Крім того, в матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови.
Разом з тим, лише обставина укладення кредитного договору не є достатнім доказом виконання кредитодавцем свого обов`язку щодо фактичного надання позичальнику кредитних коштів.
Позивач посилається на те, що кредитні кошти були перераховані відповідачці 19.05.2023 на платіжну картку № НОМЕР_2 .
Зокрема, у позовній заяві позивач зазначив, що 19.05.2023 ТОВ «Качай гроші» ініціювало переказ коштів за договором № 00-7962375 на платіжну картку № НОМЕР_2 .
Разом з тим на виконання ухвали суду від 31.10.2024 АТ КБ «ПриватБанк» повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , платіжна картка № НОМЕР_2 банком не емітувалася та за вказаним клієнтом не обслуговується.
Таким чином, доказ, на який позивач посилається для підтвердження факту надання відповідачці кредитних коштів, не підтверджує належність зазначеної платіжної картки відповідачці.
Водночас інших належних та допустимих доказів, які б безпосередньо підтверджували зарахування 19.05.2023 кредитних коштів на рахунок або платіжну картку, що належала саме ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.
Наданий позивачем лист ТОВ «ФК «Контрактовий дім» за вих. № 3859 від 11.12.2023 та додаток не підтверджують зарахування кредитних коштів на рахунок або платіжну картку відповідачки.
При цьому судом ураховується, що відповідно до умов кредитного договору кредитні кошти повинні були бути надані шляхом їх безготівкового перерахування на карту позичальника.
Отже, для підтвердження виконання кредитодавцем свого основного обов`язку за кредитним договором у цій справі необхідним є встановлення факту перерахування визначеної договором суми саме відповідачці.
Саме ця обставина має істотне значення для вирішення спору, оскільки лише за умови доведеності факту надання кредитних коштів у відповідачки може виникнути обов`язок щодо їх повернення та сплати процентів за користування ними.
Суд звертає увагу на те, що первісне клопотання позивача про витребування доказів було подане разом із позовною заявою. У ньому позивач просив, зокрема, підтвердити належність відповідачці платіжної картки № НОМЕР_2 та факт зарахування на неї 19.05.2023 коштів у сумі 5 000,00 грн.
На виконання зазначеної ухвали АТ КБ «ПриватБанк» надало відповідь, яка спростовує зазначену позивачем обставину, а саме повідомило про те, що вказана платіжна картка відповідачці не належить та банком їй не емітувалася.
Після отримання цієї відповіді представник позивача звернувся з новим клопотанням про витребування доказів щодо інших платіжних карток, про які банк повідомив у своїй відповіді.
Ухвалою суду від 28.08.2026 у задоволенні цього клопотання відмовлено.
Судом у зазначеній ухвалі встановлено, що позивач ще до звернення до суду мав відомості про обставини, які поклав в основу позовних вимог, а саме про укладення кредитного договору, розмір кредиту, спосіб його перерахування та платіжну картку, на яку, за твердженням позивача, були перераховані кредитні кошти.
Крім того, суд установив, що відповідно до умов договору факторингу документація, яка підлягала передачі від первісного кредитора фактору, включала, зокрема, докази перерахування коштів на рахунок боржника, платіжні документи про виконання грошових зобов`язань боржника за кредитним договором, а також інші документи, що засвідчують права вимоги до боржника та містять інформацію, важливу для здійснення права вимоги новим кредитором.
Отже, позивач, набуваючи право вимоги за договором факторингу, мав можливість отримати від первісного кредитора документи, необхідні для підтвердження факту надання кредитних коштів відповідачці.
Отримання позивачем несприятливої для його позиції відповіді на раніше задоволене клопотання про витребування доказів не змінює розподілу між сторонами обов`язку доказування та не покладає на суд обов`язок самостійно встановлювати інший спосіб надання кредитних коштів.
Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1054 ЦК України також передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису всіма сторонами електронного правочину, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, аналога власноручного підпису за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Разом з тим набуття позивачем права вимоги за договором факторингу саме по собі не звільняє його від обов`язку довести існування первісного зобов`язання та обсяг прав, які перейшли до нього від первісного кредитора.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім випадків, установлених цим Кодексом.
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.
Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати належними доказами.
У цій справі позивач довів факт укладення між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 кредитного договору № 00-7962375 від 19.05.2023.
Водночас для вирішення спору цього факту недостатньо, оскільки предметом заявлених позовних вимог є стягнення заборгованості, яка, за твердженням позивача, виникла внаслідок невиконання відповідачкою обов`язку щодо повернення отриманих нею кредитних коштів та сплати процентів за їх користування.
Отже, позивач повинен довести не лише факт укладення кредитного договору, а й факт його виконання кредитодавцем у частині фактичного надання кредитних коштів відповідачці.
Як установлено судом, відповідно до п. 2.3 кредитного договору кошти кредиту повинні були бути перераховані на карту позичальника.
Позивач зазначає, що таким способом кошти були перераховані на платіжну картку № НОМЕР_2 .
Разом з тим АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду повідомило, що зазначена платіжна картка на ім`я ОСОБА_1 не емітувалася та за нею не обслуговувалася.
Таким чином, надана банком інформація не підтверджує, а навпаки, спростовує одну з істотних обставин, на яку позивач посилається як на підставу своїх вимог, - належність відповідачці картки, на яку, за твердженням позивача, було перераховано кредитні кошти.
Суд при цьому не робить висновку про те, що кредитні кошти взагалі не перераховувалися ТОВ «Качай гроші». Однак у межах цієї справи позивач повинен був довести, що кошти за договором № 00-7962375 були надані саме ОСОБА_1 .
Належних та допустимих доказів такого перерахування суду не надано.
Наявність договору кредитної лінії, паспорта споживчого кредиту, розрахунку заборгованості, договору факторингу, витягу з реєстру боржників та акта прийому-передачі реєстру боржників підтверджує відповідні договірні та документальні відносини між первісним кредитором і позивачем, однак не замінює доказу фактичного отримання відповідачкою кредитних коштів.
Так само зазначення у витягу з реєстру боржників суми 20 375,00 грн не є самостійним доказом виникнення у відповідачки грошового зобов`язання, оскільки цей документ походить від сторони, яка заявляє відповідну вимогу, та повинен оцінюватися судом у сукупності з іншими доказами.
За таких обставин суд не може покласти в основу рішення лише твердження позивача про факт отримання відповідачкою кредитних коштів.
Суд звертає увагу, що після отримання відповіді АТ КБ «ПриватБанк» позивач просив витребувати відомості щодо інших платіжних карток відповідачки, про які повідомив банк.
Однак ухвалою суду від 28.08.2026 у задоволенні цього клопотання відмовлено, оскільки позивач не довів поважності причин пропуску встановленого процесуального строку для подання такого клопотання та не довів об`єктивної неможливості своєчасно отримати відповідні докази.
При цьому судом також установлено, що позивач ще до звернення до суду знав, на яку саме платіжну картку, за його твердженням, були перераховані кредитні кошти, а при набутті права вимоги за договором факторингу мав можливість отримати від первісного кредитора документи, що підтверджують надання кредиту.
Отримання несприятливої для позивача відповіді АТ КБ «ПриватБанк» не створює підстав для покладення на суд обов`язку самостійно встановлювати, на яку іншу платіжну картку могли бути перераховані кошти, та здійснювати пошук доказів замість позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України саме позивач повинен довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.
Відсутність заперечень відповідача проти позову у зв`язку з її неявкою в судове засідання не звільняє позивача від обов`язку довести обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Саме по собі ухвалення заочного рішення не означає автоматичного задоволення позову. Заочне рішення ухвалюється на підставі наявних у справі доказів, а тому суд так само повинен перевірити доведеність позовних вимог та їх обґрунтованість.
З огляду на викладене суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт фактичного надання відповідачці кредитних коштів за договором кредитної лінії № 00-7962375 від 19.05.2023.
Відповідно, не доведено і виникнення у відповідачки обов`язку повернути саме отриману нею суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитними коштами.
Щодо заявленої до стягнення суми 5 250,00 грн заборгованості за кредитом суд зазначає, що зазначена вимога є похідною від факту надання кредитних коштів відповідачці.
Оскільки факт отримання відповідачкою кредитних коштів належними та допустимими доказами не підтверджено, підстави для стягнення з неї 5 250,00 грн заборгованості за кредитом відсутні.
Так само не підлягає задоволенню вимога про стягнення 15 125,00 грн процентів за користування кредитом.
Право кредитодавця на отримання процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України пов`язане з наданням позичальнику грошових коштів у межах відповідного зобов`язання. За відсутності доведеного факту надання кредитних коштів відповідачці підстави для покладення на неї обов`язку сплачувати проценти за користування такими коштами відсутні.
Таким чином, позивачем не доведено виникнення у відповідачки грошового зобов`язання у заявленому до стягнення розмірі.
Суд також ураховує, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Отже, позивач як новий кредитор не може набути більше прав, ніж мав первісний кредитор, а тому для підтвердження свого права вимоги повинен довести існування відповідного первісного зобов`язання.
Договір факторингу та документи про відступлення права вимоги не є доказами фактичного надання кредиту відповідачці, якщо цей факт не підтверджений іншими належними та допустимими доказами.
Ураховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є недоведеними, а тому задоволенню не підлягають.
Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, вважає, що позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» не доведено належними та допустимими доказами факт фактичного надання відповідачці ОСОБА_1 кредитних коштів за договором кредитної лінії № 00-7962375 від 19.05.2023, оскільки зазначена позивачем платіжна картка відповідачці не належала, а інших доказів зарахування кредитних коштів саме відповідачці матеріали справи не містять, у зв`язку з чим не доведено виникнення у неї грошового зобов`язання, а тому позовні вимоги про стягнення 20 375,00 грн, з яких 5 250,00 грн заборгованості за кредитом та 15 125,00 грн заборгованості за процентами, задоволенню не підлягають.
Розподіл судових витрат у справі
Судовий збір
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позову ТОВ «ФК «Ейс» відмовлено повністю, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору не підлягають стягненню з відповідача.
Витрати на професійну правничу допомогу також не підлягають стягненню з відповідача, оскільки за результатами розгляду справи позовні вимоги залишено без задоволення.
Інших вимог щодо розподілу судових витрат учасниками справи не заявлено.
Керуючись ст. 2, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 278, 280-289 ЦПК України, ст. 11, 202, 207, 512, 514, 516, 526, 530, 625, 629, 1048, 1050, 1054, 1077 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:
Відмовити повністю у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-7962375 від 19.05.2023 в сумі 20 375,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 28.08.2026.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42986956, місцезнаходження: Україна, 02090, місто Київ, вул. Алматинська, 8, офіс 310а, тел. +380955092154
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_3 

Суддя
Подільського міськрайонного суду
Одеської області  Андрій ДЗЮБИНСЬКИЙ