ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 300/8226/25 пров. № А/857/20263/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,
суддя Запотічний І.І.,
суддя Шинкар Т.І.

секретар судового засідання Василюк В.Б. 

за участю:
представник позивача Грабовецький О.Б.
представник відповідача Самойлова В.К.
представник третьої особи Садівник Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року у справі №300/8226/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Тобакко» до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, (головуючий суддя Панікар І.В. м. Івано-Франківськ, проголошено 27 лютого 2026 року о 10:51:52, повне судове рішення складено 13 березня 2026 року),-
В С Т А Н О В И В:
12.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Тобакко» (далі – позивач, ТзОВ «Глобал Тобакко») звернулось в суд першої інстанції з позовом до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі – відповідач, контролюючий орган), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Львівській області (далі – третя особа), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 410/35-00-04-05-33 від 12.08.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що спірне рішення відповідача прийняте за результатами фактичної перевірки, висновки якої зводяться до того, що позивач здійснив реалізацію тютюнових виробів суб`єкту господарювання, який не мав ліцензії на право оптової та/або роздрібної торгівлі тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах. Вважав, що контролюючий орган не навів достатніх доказів на підтвердження конкретних порушень, не обґрунтував склад податкового правопорушення та не довів правомірності застосованих до нього фінансових санкцій. 
Також позивач заперечував висновки контролюючого органу щодо відсутності у контрагента належної ліцензії та неправомірності господарських операцій з постачання тютюнових виробів. Позивач вважав, що діяв добросовісно, на підставі укладеного договору поставки, отриманих від контрагента копій ліцензії та первинних документів, які підтверджують реальність господарських операцій. На його переконання, чинне законодавство не покладає на нього обов`язку здійснювати функції податкового контролю щодо своїх контрагентів, а відсутність доступу до окремих електронних реєстрів у період воєнного стану додатково унеможливила перевірку відповідної інформації, відтак вважав, що будь-які негативні наслідки, пов`язані з можливими порушеннями з боку контрагента, не можуть автоматично покладатися на нього. 
Окремо позивач зазначав, що господарські операції, які стали предметом перевірки, мали ознаки саме оптової, а не роздрібної торгівлі, що підтверджується умовами договору, накладними, товарно-транспортними накладними та банківськими виписками. У зв`язку з цим, на думку позивача, контролюючий орган безпідставно застосував до спірних правовідносин положення законодавства про реєстратори розрахункових операцій, оскільки оплата здійснювалася шляхом банківських операцій, які не потребують застосування РРО/ПРРО. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.02.2026 позов задоволено: 
- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платками податків за №410/35-00-04-05-33 від 12.08.2025;
- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платками податків на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Тобакко» сплачений судовий збір у розмірі 30 280,00 грн. (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 копійок). 
Суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірного рішення з огляду на те, що здійснення позивачем поставок тютюнових виробів іншим суб`єктам господарювання без встановлення факту їх подальшого продажу кінцевим споживачам або використання для особистих некомерційних потреб не може кваліфікуватися як роздрібна торгівля та, відповідно, не утворює обов`язку отримання контрагентом ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами. При цьому суд зазначив, що реалізація товару позивачем здійснена на підставі укладених договорів поставки з контрагентом – юридичною особою, яка станом на дату укладення договорів мала діючу ліцензії на право роздрібної торгівлі, а відтак твердження податкового органу про здійснення позивачем роздрібної торгівлі тютюновими виробами є помилковим. 
Більше того суд першої інстанції зазначив, що сам факт реалізації товарів без відповідної ліцензії, які встановлені згідно з аналітичними базами даних органів ДПС, може слугувати підставою для проведення перевірки контролюючим органом, однак, не може слугувати єдиною та достатньою підставою для висновку про порушення правил реалізація тютюнових виробів. Контролюючий орган, в обґрунтування зафіксованих порушень в акті фактичної перевірки, покликався виключно на наявну у нього податкову інформацію, яка отримана ним ще до початку такої перевірки, що і слугувала підставою нарахування фінансової санкції вже за результатами проведеної податкової перевірки, але в розумінні чинного законодавства така податкова інформація сама по собі не може бути підставою для притягнення платника податків до відповідальності, а може бути лише використана як підстава для подальшої перевірки певних обставин.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків подало апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить апеляційний суд скасувати оскаржене рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Позиція відповідача зводиться до того, що умовами договору, укладеним між позивачем та суб`єктом господарювання, якому реалізовувались тютюнові вироби, передбачений обов`язок покупця на момент укладення договору передати постачальнику завірені печаткою та підписом уповноваженої особи копії діючих на день укладання договору ліцензій на право здійснення торгівлі тютюновими виробами на кожну точку поставки. У випадку отримання нової ліцензії на право здійснення торгівлі тютюновими виробами, або здійснення чергової оплати за ліцензії покупець зобов`язаний у 2-денний термін до подачі замовлення надати належним чином завірені копії Постачальнику. У випадку ненадання – відпуск товарів припиняється. Відповідача вважає, що допущене позивачем порушення є наслідком недотримання позивачем принципу належної обачності, оскільки позивач не вчиняв заходів щодо отримання інформації від свого контрагента.
Крім того, на переконання відповідача, суд першої інстанції не врахував, що згідно вимог згаданих норм Податкового кодексу України бази даних інформаційних систем є податковою інформацією, результати опрацювання якої використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань та є підставами для висновків під час проведення перевірок. Зазначає, що інформація, яка міститься в інформаційних базах даних не була підставою для висновків контролюючого органу щодо встановлених порушень позивачем, а лише була підставою для розрахунку штрафних санкцій за вчинене правопорушення.
На апеляційну скаргу позивач подав відзив, в якому проти вимог відповідача заперечує, вважає висновки суду першої інстанції правильними. Щодо доводів апеляційної скарги зазначає, що в акті фактичної перевірки відсутнє покликання на будь-які документи, які можуть мати доказову силу у цій справі. Натомість там міститься інформація про акт інвентаризації та бухгалтерські довідки, при цьому податковий орган зовсім та в цілому замовчує щодо питання реєстрації податкових накладних, які власне і були зареєстровані самим же податковим органом, який володіючи інформацією про відсутність ліцензії в контрагента ТзОВ «Глобал Тобакко» не зупинив реєстрацію податкових накладних на підставі відповідного порядку. Вважає, що податковий орган не керувався первинними документами, а під час перевірки використовувались звіти 1ОП та інформація, яка вже була наявна у податкового органу.
Насамкінець вважає, що матеріалами справи підтверджено факт продажу тютюнових виробів відповідно до попередньо укладеного договору не кінцевим споживачам, а суб`єкту господарювання, який на момент укладення договору мав діючу ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами. Відповідно, зазначена угода має всі ознаки оптової торгівлі, а продані тютюнові вироби є партією товару, що була придбана, відвантажена та отримана за одними і тими ж товаросупровідними документами.
В судовому засіданні представники відповідача та третьої особи, вимоги апеляційної скарги підтримують, просять її задовольнити.
В той же час, представник позивача проти вимог скарги заперечує, просить відмовити у її задоволенні з мотивів вказаних у відзиві.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, ознайомившись із доводами апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги зважаючи на наступне.
Судом з`ясовано, що основним видом економічної діяльності ТзОВ «Глобал Тобакко» є оптова торгівля тютюновими виробами (код 46.35). Серед інших видів діяльності - 46.24 оптова торгівля шкірсировиною, шкурами та шкірою, 46.34 оптова торгівля напоями, 46.39 неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 46.90 неспеціалізована оптова торгівля, 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 47.25 роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах, 47.26 роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах, 47.99 інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, 49.41 вантажний автомобільний транспорт, 52.10 складське господарство, 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, 63.99 надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у., 64.92 інші види кредитування, 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 73.20 дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки, 82.99 надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у., 46.31 оптова торгівля фруктами й овочами, 46.33 оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами, 46.36 оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами, 46.37 оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами, 47.29 роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах, 56.10 діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, 56.30 обслуговування напоями, 77.12 надання в оренду вантажних автомобілів, 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.
На підставі статей 20, 61, 62, підпункту 75.1.3 пункту 75 статті 75 та підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI, із змінами та доповненнями, на підставі наказу Головного управління ДПС у Львівській області № 4023-ПП від 07.07.2025 проведено фактичну перевірку за адресою: м. Львів, вул. Промислова, 53 (прим. №20) де здійснює господарську діяльність ТзОВ «Глобал Тобакко» з питань дотримання вимог Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, Закону України № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями), інших нормативно-правових актів, що підлягають перевірці, Закону України від 18.06.2024 № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», із змінами та доповненнями (далі – Закон №3817-IX).
Під час перевірки з`ясовано , що між ТзОВ «Глобал Тобакко» (Постачальник) та ТзОВ «Супер Стандарт Нью» (Покупець) укладено договір від 14.10.2024 № GT/LV-1462 щодо поставки останньому товару – визначеному у видаткових накладних. Підпунктом 1.1 пункту 1 цього договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю відповідно до його замовлення (замовлень) товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити оплату на умовах договору. 
Сторони договорів, на час їх укладення, мали діючі ліцензії, зокрема, на право оптової торгівлі тютюновими виробами у позивача та ліцензії на право роздрібної торгівлі у контрагента по договору.
Разом з тим, під час фактичної перевірки ТзОВ «Глобал Тобакко» за адресою: м. Львів, вул. Промислова, буд. 53, (прим. 20) встановлено значні обсяги реалізації тютюнових виробів ТзОВ «Супер Стандарт Нью», в якого згідно даних Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах - ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 13070311202404996, термін дії з 27.09.2024 до 27.09.2025 - анульована 21.11.2024 згідно розпорядження № 868 РП. Зокрема, згідно бази даних Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН) та звітів 1-ОП «Звіт про обсяги обігу (у тому числі імпорту та експорту) спирту (у тому числі біоетанолу), спиртових дитилянтів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах» встановлено, що ТзОВ «Глобал Тобакко» з 21.11.2024 по 31.12.2024 здійснило реалізацію тютюнових виробів ТзОВ «Супер Стандарт Нью» на суму 22 471 731,25 грн.
З огляду на з`ясовані під час перевірки обставини відповідач склав акт №32569/13-01-09-01/44624498 від 17.07.2025, в якому зафіксував порушення статті 23 Закону України від 18.06.2024 № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» у зв`язку з відсутністю ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами у контрагента ТзОВ «Супер Стандарт Нью» в періоді з 21.11.2024 по 31.12.2024. 
Як наслідок, після проведеної перевірки, відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № 410/35-00-04-05-33 від 12.08.2025 про застосування штрафних санкцій в розмірі 44 943 462,50 гривень.
Не погоджуючись із рішенням відповідача позивач подав до суду позов.
Перевіряючи правильність висновків суду першої інстанції апеляційний суд враховує положення ст. 308 КАС України та зазначає наступне.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України» (далі – Закон № 3817-ІХ).
Відповідно до визначень, наведених у статті 1 Закону № 3817-ІХ:
- ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності;
- оптова торгівля тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах - діяльність з реалізації власно вироблених, ввезених або придбаних тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, іншим суб`єктам господарювання, що мають ліцензію на право оптової та/або роздрібної торгівлі тютюновими виробами або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах (пункт 64);
- роздрібна торгівля - діяльність з продажу товарів (у тому числі з їх відвантаженням для подальшої доставки) кінцевим споживачам для особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив без фактичного споживання у місці продажу або на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах громадського харчування (пункт 76).
Відповідно до статті 14 Податкового кодексу України продаж (реалізація) товарів це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими угодами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.
Окрім того, статтею 22 Закону № 3817-ІХ визначено основні вимоги до оптової торгівлі тютюновою сировиною, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах.
Відповідно до частини 1 цієї статті оптова торгівля на території України тютюновою сировиною здійснюється за наявності у суб`єкта господарювання ліцензії на право вирощування тютюну або ліцензії на право ферментації тютюнової сировини, або ліцензії на право виробництва тютюнових виробів.
Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що оптова торгівля на території України тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється за наявності у суб`єкта господарювання ліцензії на право оптової торгівлі тютюновими виробами, на право оптової торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, відповідно.
Згідно частини 1 статті 23 Закону № 3817-ІХ роздрібну торгівлю тютюновими виробами та/або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюють суб`єкти господарювання за наявності у них однієї з таких ліцензій: на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, на право роздрібної торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах.
Частиною 1 пункту 11 статті 73 Закону № 3817-ІХ передбачено, що за порушення цього Закону щодо виробництва, обігу та зберігання спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального суб`єкти господарювання притягаються до відповідальності згідно із законом.
Згідно із пунктом 13 частини 2 статті 73 Закону № 3817-ІХ встановлено, що оптова або роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності відповідної ліцензії (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості реалізованих товарів (продукції), але не менше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.
З системного аналізу вказаних норм законодавства встановлено, що застосування до суб`єкта господарювання фінансових санкцій за здійснення роздрібної чи оптової торгівлі тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії прямо пов`язане із встановленням факту здійснення відповідного виду господарської діяльності, виходячи з визначень понять роздрібної та оптової торгівлі, передбачених Законом № 3817.
Водночас, згідно з Національним стандартом України ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля» торговельна діяльність – ініціативна, систематична, виконувана на власний ризик для одержання прибутку діяльність юридичних і фізичних осіб щодо купівлі та продажу товарів кінцевим споживачам, або посередницькі операції, або діяльність із надавання агентських, представницьких, комісійних та інших послуг у просуванні товарів від виробника до споживача.
Тобто, обов`язок отримання суб`єктом господарювання відповідної ліцензії визначається характером здійснюваних господарських операцій та колом осіб, яким реалізується товар.
Таким чином, у разі здійснення реалізації тютюнових виробів іншим суб`єктам господарювання з метою використання у їх підприємницькій діяльності така діяльність відповідає ознакам оптової торгівлі, у зв`язку з чим суб`єкт господарювання зобов`язаний отримати ліцензію на право оптової торгівлі тютюновими виробами, при цьому, реалізація допускається виключно суб`єктам, які мають відповідні ліцензії на право оптової та/або роздрібної торгівлі.
Водночас, у випадку здійснення роздрібної торгівлі, тобто продажу товарів безпосередньо кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання (незалежно від форми розрахунків), суб`єкт господарювання повинен мати ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.
При цьому, слід зазначити про те, що процес торгівлі характеризується одночасною дією - як стосовно продажу товару стороною продавця, так і купівлею цього товару стороною покупця, відтак, виключною правовою проблемою даної справи є встановлення наявності обов`язку саме у сторони покупця стосовно наявності у нього ліцензії на здійснення роздрібної торгівлі та чи повинен він нести при цьому відповідальність як продавець у випадку її відсутності. 
Отже, суб`єкт господарювання, який має ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, має право реалізовувати такі товари виключно кінцевим споживачам для особистого некомерційного використання (у тому числі на розлив без фактичного споживання у місці продажу або на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах громадського харчування). 
Таким чином, виключно факт реалізації підакцизного товару (тютюнових виробів) кінцевим споживачам для особистого некомерційного використання є єдиною та визначальною передумовою для необхідності отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі, і не може слугувати підставою для можливості придбати такі товари, відтак правова природа даної ліцензії спрямована виключно на продаж товару, а не на його придбання.
Матеріалами справи підтверджується, що в період, який перевірявся, позивач здійснював поставки тютюнових виробів контрагенту на підставі укладеного договору поставки. Жодних кваліфікуючих ознак товару у договорі поставки не обумовлювалося, окрім пункту 9.7 у якому вказувалося, на момент укладення договору покупець зобов`язаний передати постачальнику завірені печаткою та підписом уповноваженої особи копії діючих на день укладення договору ліцензій на право здійснення торгівлі тютюновими виробами на кожну точку поставки. В акті перевірки зауважень до первинних документів щодо їх форми чи змісту податковий орган не вказав, водночас, зафіксовано чинність ліцензій на право роздрібної торгівлі ТзОВ «Супер Стандарт Нью».
Аналіз положень Закону № 3817-ІХ свідчить, що обов`язковою ознакою роздрібної торгівлі тютюновими виробами є реалізація таких товарів кінцевому споживачу для особистого некомерційного використання, що передбачає наявність факту продажу саме такій категорії осіб. Відтак, у разі якщо тютюнові вироби передаються суб`єктом господарювання іншому суб`єкту господарювання на підставі укладених господарських договорів (зокрема, договорів поставки) для використання у межах підприємницької діяльності, без доведення обставин їх реалізації кінцевим споживачам для особистого некомерційного використання, такі операції не можуть бути віднесені до роздрібної торгівлі у розумінні законодавства. Сам по собі факт відсутності у контрагента відповідної ліцензії або інші обставини, що не підтверджують використання товару не як кінцевим споживачем, не свідчать про здійснення роздрібної торгівлі.
З урахуванням наведеного, здійснення позивачем поставок тютюнових виробів іншим суб`єктам господарювання без встановлення факту їх подальшого продажу кінцевим споживачам або використання для особистих некомерційних потреб не може кваліфікуватися як роздрібна торгівля та, відповідно, не утворює обов`язку отримання контрагентом ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.
Оскільки судом встановлено, що реалізація товару позивачем здійснена на підставі укладених договорів поставки з контрагентом – юридичною особою, яка станом на дату укладення договорів мала діючу ліцензії на право роздрібної торгівлі, твердження податкового органу про здійснення позивачем роздрібної торгівлі тютюновими виробами є хибними.
В даному аспекті суд вказує, що згідно з статтею 42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання, прибутку. Водночас, статтею 627 Цивільного кодексу України зазначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. 
Отже, чинними нормативно-правовими актами у сфері регулювання виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів не передбачений обов`язок суб`єкта господарювання перевіряти наявність у контрагента ліцензії на відповідний вид діяльності при здійсненні відвантаження продукції на підставі укладених договорів поставки.
Анулювання податковим органом діючих на час укладення договору ліцензій контрагентів не змінюють правову природу здійснених господарських операцій позивача із контрагентами та не перетворює здійснену оптову поставку на роздрібну, оскільки такі поставки не містять ознак встановлених підпунктом 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України.
При цьому, негативні наслідки у випадку встановлених порушень здійснення господарської діяльності контрагентами позивача можуть нести особи, які ці порушення допустили. Покликання скаржника на неналежну обачність позивача при виборі контрагента апеляційний суд вважає безпідставним з огляду на те, що матеріалами справи підтверджено факт продажу тютюнових виробів відповідно до попередньо укладеного договору не кінцевим споживачам, а суб`єкту господарювання, який на момент заключення такого договору мав діючу ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами. При цьому згідно умов укладеного договору обов`язок подання відповідних документів покладено на контрагента позивача та за певних умов. Не подання таких документів надає право позивачу припинити відпуск товарів. Таким чином позивач не може нести відповідальність за недотримання його контрагентом покладених на того юридичних обов`язків.
Поряд з цим, зі змісту акту перевірки судом з`ясовано, що контролюючий орган використав під час перевірки податкову інформацію у вигляді бази даних Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН) та звітів 1-ОП «Звіт про обсяги обігу (у тому числі імпорту та експорту) спирту (у тому числі біоетанолу), спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах».
Аналізуючи вказані обставини, суд вказує, що сам факт реалізації товарів без відповідної ліцензії, які встановлені згідно з аналітичними базами даних органів ДПС, може слугувати підставою для проведення перевірки контролюючим органом, однак, не може слугувати єдиною та достатньою підставою для висновку про порушення позивачем вимог статті 23 Закону № 3817-IX - реалізація тютюнових виробів без відповідної ліцензії.
У свою чергу, суд звертає увагу на те, що контролюючий орган, в обґрунтування зафіксованих порушень в акті фактичної перевірки, покликається виключно на наявну у нього податкову інформацію, яка отримана ним ще до початку такої перевірки, що і слугувала підставою нарахування фінансової санкції вже за результатами проведеної податкової перевірки, але в розумінні чинного законодавства така податкова інформація сама по собі не може бути підставою для притягнення платника податків до відповідальності, а може бути лише використана як підстава для подальшої перевірки певних обставин.
Більш того, така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що в межах спірних правовідносин посадовими особами податкового органу не відображено в акті перевірки детального опису усіх дій, вчинених під час перевірки для підтвердження факту вжиття інспекторами усіх передбачених законом заходів з метою підтвердження факту правопорушення. Водночас, акт перевірки не містить достатньої інформації та не фіксує відповідних доказів, що у своїй сукупності дозволяє встановити факт порушення позивачем правил продажу тютюнових виробів з огляду на відсутність будь-якої деталізації виявленого порушення.
Таким чином, суд першої інстанції правильно констатував, що акт перевірки не містив достатньої інформації, яка дозволяла б встановити факт порушення правил продажу тютюнових виробів без відповідної ліцензії з огляду на відсутність будь-якої деталізації виявленого порушення, враховуючи норми законодавства, що регулюють наявні між сторонами спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за № 410/35-00-04-05-33 від 12.08.2025
За змістом ст.242 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків та правильно вирішив цей адміністративний спір. Водночас апеляційна скарга за своїм змістом повністю не містить обґрунтованих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, а відтак така скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За правилами ст. 139 КАС України перерозподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року у справі №300/8226/25 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 21.07.26