СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Шевченка, 41а, селище Семенівка, Кременчуцький район, Полтавська область, 38200
тел. (05341) 9 17 39,e-mail: inbox@sm.pl.court.gov.ua, web: https://sm.pl.court.gov.ua
ідентифікаційний код 02886143 

Справа №547/337/26
Провадження №2-а/547/3/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року с-ще Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді В.Ф.Харченка,
за участі секретаря судового засідання О.О.Харченко,
учасників справи і їх представників:
позивач В.В.Нога,
представник позивача В.В.Нога – адвокат С.Д.Варавін,
представники відповідача ГУНП в Полтавській області – Д.В.Школяр, О.О.Забрудська,
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 1, адміністративну справу за позовом  ОСОБА_2 до старшого інспектора поліцейської діяльності (с-ще Семенівка) відділу поліції № 1 (м. Глобине) Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції Артикульного Петра Миколайовича, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6773666 від 05.03.2026, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з підстави відсутності події і складу адміністративного правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ СТОРІН
1.Позивач ОСОБА_2 просить скасувати постанову поліцейського П.М.Артикульного про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6773666 від 05.03.2026, про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі спірна постанова або постанова ліцейського).
1.1.Позивач не керував 05.03.2026 о 16 год. 11 хв. автомобілем ГАЗ-24, номерний знак НОМЕР_1 . Сидів на пасажирському сидінні.
1.2.Автомобілем керувала дочка позивача ОСОБА_2 – неповнолітня ОСОБА_4 . Поліцейський не реагував на такі пояснення В.В.Ноги.
1.3.В.В.Нога пояснив поліцейському, що за кермом була його дочка ОСОБА_5 , яку він навчав керуванню автомобілем. Через несправність внутрішньої ручки дверей водія, дочка після зупинки автомобіля пересіла на праве заднє місце пасажира і звіди вийшла. Вона казала поліцейському що керувала автомобілем. В.В.Нога сказав поліцейським, що вчив дочку їздити. 
1.4.Поліцейські не могли бачити як він пересідає із водійського сидіння через тонування автомобіля і через те, що він, з огляду на свій високий зріст і статуру, не помістився б у автомобілі щоб пересісти з місця водія на місце пасажира. 
1.5.Бодікамера поліцейських не була включена постійно, тому вона не зафіксувала пояснення що за кермом автомобіля була дочка позивача. Документи на автомобіль позивач надав поліцейському, бо була така його вимога. На його ж вимогу пройшов огляд на стан сп`яніння. 
1.6.На уточнюючі запитання суду ОСОБА_2 не зміг пояснити навіщо погодився пройти огляд на стан сп`яніння якщо автомобілем не керував і чому ні він, ні його дочка не наполягали на тому, що за кермом була саме дочка. Чому він не написав про це у протоколі щодо можливого нетверезого керування і спірній постанові чи будь-якому письмовому поясненні чи запереченні для поліцейських. Причиною такої бездіяльності ОСОБА_2 вказав попередні дії поліцейських у селі щодо "приймання" окремих громадян та сильного душевного хвилювання внаслідок спілкування з поліцейськими на взаємних підвищених тонах.
2.Відповідач ГУНП в Полтавській області проти позову заперечує.
2.1.З відеозапису автомобіля поліції вбачається, що автомобіль ГАЗ здійснив поворот з дороги праворуч і перед цим не увімкнув правий покажчик повороту, що вимагається п.п. "б" п. 9.4 Правил дорожнього руху.
2.2. ОСОБА_6 .Ноги з поліцейськими свідчить, що за кермом автомобіля був він. Позивач вийшов через двері переднього пасажира через несправність ручки відкривання дверей водія. 
2.3. ОСОБА_2 чи його дочка ОСОБА_2 не повідомляли поліцейським що за кермом автомобіля перебувала дочка. Посвідчення водія і документи на автомобіль поліцейським надавав ОСОБА_2 . Його дочка не стверджувала і не повідомляла про керування нею автомобілем. Покладення на неї відповідальності за керування автомобілем є способом захисту позивача від відповідальності.
3.Відповідач ОСОБА_1 проти позову заперечує.
3.1.Під час патрулювання у с. Оболонь він побачив як назустріч їхав автомобіль "Волга", який звернув праворуч і зупинився. Перед поворотом правий покажчик повороту на автомобілі не вмикався. Автомобіль поліції під`їхав ближче і зупинився щоб зафіксувати порушення.
3.2. ОСОБА_1 вийшов із-за керма поліцейського автомобіля і пішов до автомобіля "Волга". Відстань між автомобілями була до 4 метрів. Поліцейський бачив крізь тонування автомобіля як фігура крупної людини перемістилася з місця водія на місце переднього пасажира і автомобіль при цьому хитався. Потім із переднього пасажирського сидіння вийшов чоловік, а із дверей правого заднього пасажира – дівчина.
3.3.Поліцейський запитав чоловіка чому він вийшов з місця пасажира, на що отримав відповідь про несправність ручки дверей водія з середини. Ні позивач, ні дівчина (його дочка) жодного разу на казали що за кермом був не позивач.
3.4.Надалі ОСОБА_2 на вимогу ОСОБА_1 надав документи на автомобіль і посвідчення водія. П.М.Артикульний склав спірну постанову.
3.5.Бодікамера була увімкнена завжди. Висновок про керування автомобілем саме позивачем поліцейський зробив з того, що бачив як пересідав водій на місце пасажира, хто вийшов з місця пасажира, як пояснив чоловік чому не вийшов з місця водія, не повідомлялося що за кермом була дівчина (дочка позивача), а не чоловік, саме водій зобов`язаний надати для перевірки документи. Надалі щодо позивача також складено протокол за керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.
РУХ СПРАВИ
10.04.2026 суд отримав позовну заяву в електронній формі.
20.04.2026 позовну заяву залишено без руху.
01.05.2026 первинно визначеним головуючим суддею подано заяву про самовідвід.
05.05.2026 задоволено заяву про самовідвід первинно визначеного головуючого судді.
05.05.2026 визначено іншого головуючого суддю.
06.05.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
18.05.2026 отримано клопотання представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні, зокрема з метою допиту свідка. Додано протокол опитування адвокатом неповнолітнього свідка від 15.05.2026.
26.05.2026 у позивача запитано підтвердження (підтримання) клопотання його представника з огляду на існування у справі кількох джерел відомостей про можливого водія автомобіля та можливу кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання свідка суду.
03.06.2026 отримано заяву позивача про підтримання клопотання про допит свідка.
04.06.2026 змінено порядок розгляду справи із розгляду без повідомлення сторін на розгляд з повідомленням викликом сторін.
16.06.2026, 02.07.2026 і 08.07.2026 відбулися судові засідання.
08.07.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення до 13.07.2026 о 15 год. 40 хв.
ЗМІСТ СПІРНОЇ ПОСТАНОВИ
4.05.03.2026 поліцейський П.М.Артикульний виніс спірну постанову щодо позивача ОСОБА_2 . 
Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за таке: 05.03.2026 о 16:11:00 у с. Оболонь, вул. Івана Франка, 43, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ГАЗ-24, номерний знак НОМЕР_1 , та при зміні напрямку руху, а саме перед поворотом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку або відповідний жест рукою, чим порушив п. 9.2 пп. "б" Правил дорожнього руху – порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом. Цим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Постанова у п. 7 вказує що додатком до неї є відеозаписи з нагрудної портативної камери поліцейського та відеореєстратора.
Постанова не містить підпису про її отримання позивачем В.В.Ногою чи будь-яких його пояснень у тексті постанови.
ОСНОВНЕ НОРМАТИВНЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
5.Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
6.Згідно ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах, зокрема, забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.
7.Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
8.Відповідно до ст. 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
9.В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 КАС).
10.Відповідно до статті 72 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
11.Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Склад правопорушення повинен в собі містити: суб`єкт правопорушення, суб`єктивну сторону, об`єкт правопорушення та об`єктивну сторону. Відсутність одного із вищезазначених елементів в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не містить складу адміністративного правопорушення.
11.1.Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.
12.Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
13.Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
14.Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
15.Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
16.Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
17.Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
18.Відповідно до статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
19.Згадані положення Конституції України, КУпАП і КАС поширюються на відповідачів і на спірну постанову поліцейського.
19.1.Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
19.2.Суд наголошує, що обов`язок доведення вини позивача, у т.ч. події і складу адміністративного правопорушення, закон покладає саме на відповідача. 
Також саме на відповідача покладено процесуальний обов`язок доведення правомірності винесення ним спірної постанови.
20.Пункт 1.10 Правил дорожнього руху (далі – ПДР) визначає, що водій – особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
21.Згідно п.п. "а", "ґ" п. 2.9 ПДР водієві забороняється:  керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчання водінню відповідно до вимог розділу 24 цих Правил.
22.Відповідно до п.п. "б" п. 9.2 ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
22.1.Згідно п. 9.3 ПДР у разі відсутності або несправності світлових покажчиків повороту сигнали початку руху від правого краю проїзної частини, зупинки зліва, повороту ліворуч, розвороту або перестроювання на смугу руху ліворуч подаються лівою рукою, витягнутою вбік, або правою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору.
Сигнали початку руху від лівого краю проїзної частини, зупинки справа, повороту праворуч, перестроювання на смугу руху праворуч подаються правою рукою, витягнутою вбік, або лівою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору.
У разі відсутності або несправності сигналів гальмування такий сигнал подається лівою або правою рукою, піднятою вгору.
22.2.Згідно 9.4 ПДР подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.
23.Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за, зокрема, порушення правил користування мотошоломами, у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
24.Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ ЩОДО НИХ
25.Жоден з учасників справи і їх представників не оспорюють факт того, що автомобіль ГАЗ-24, номерний знак НОМЕР_1 , та при зміні напрямку руху, а саме перед поворотом з дорогои до воріт будинку не подав сигнал правим світловим покажчиком повороту.
25.1.Спірним питанням є заперечення позивачем факту керування ним у цей час автомобілем і твердження відповідачів про протилежне.
26.З переглянутих у судовому засіданні відеозаписів відеореєстратора патрульного автомобіля і бодікамер поліцейських вбачається, зокрема таке: автомобіль поліції їде дорогою вгору, йому назустріч рухається автомобіль ГАЗ-24; автомобіль ГАЗ-24 звертає з дороги праворуч до воріт подвір`я і зупиняється, перед поворотом та під час повороту праворуч (зміни руху) правий покажчик повороту не вмикався; патрульний автомобіль зупиняється за кілька метрів до автомобіля ГАЗ-24, який стоїть лівим боком; скло передніх і задніх дверей автомобіля ГАЗ затоноване; через кілька секунд після зупинки обох автомобілів з правого переднього пасажирського сидіння автомобіля ГАЗ-24 виходить чоловік (позивач ОСОБА_2 ), і майже одразу за ним із правих задніх дверей виходить дівчина (дочка позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_4 ); з лівого боку з`являється поліцейський ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 на запитання поліцейського повідомляє, що вийшов зі сторони пасажира оскільки ручка дверей водія з середини не справна; ОСОБА_2 каже, що вони під`їхали і він повернув; поліцейський показує ОСОБА_7 запис з відеореєстратора; поліцейський просить ОСОБА_2 пред`явити документи на автомобіль і посвідчення водія; після взаємно підвищеного тону розмови ОСОБА_2 показує документи; обурюється діями поліцейських; показує несправність дверей водія, намагається заштовхати автомобіль у двір; поліцейський повідомляє що відчуває запах алкоголю, що у ОСОБА_2 тремтять пальці рук і що його поведінка не відповідає обстановці, пропонує пройти огляд на стан сп`яніння; після певних розмов ОСОБА_2 погоджується, йому показують документи на "Драгер", він сам відкриває пакування мундштука, вставляє його у "Драгер" і продуває; показник 0,50 промілє; ОСОБА_2 каже "їхав, що я міг пити?"; ОСОБА_2 п`є "енергетик" і палить увесь час; поліцейський каже, що якщо ОСОБА_2 заперечує свою нетверезість, то пропонує йому поїхати у лікарню для огляду; ОСОБА_2 відмовляється; отримувати копію постанови і протоколу ОСОБА_2 відмовляється; поліцейський зачитує в голос протокол і спірну постанову; ОСОБА_2 відмовляється отримувати їх копії (примірники).
26.1.Протягом усього часу спілкування і оформлення адмінматеріалів жоден із учасників події: ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , поліцейські ОСОБА_1 чи ОСОБА_9 не говорять, не повідомляють, не дискутують тощо що за кермом автомобіля була ОСОБА_4 , а не ОСОБА_8 . 
26.2. ОСОБА_4 постійно перебувала біля автомобіля ГАЗ-24 під час складення адмінматеріалів.
27.Допитаний як свідок поліцейський ОСОБА_9 дав покази, що патрулював у с. Оболонь разом із поліцейським ОСОБА_1 . Свідок побачив автомобіль "Волга", який їхав їм назустріч і не увімкнув покажчик повороту перед з`їздом з дороги. Із "Волги", зі сторони правого переднього пасажира, вийшов чоловік, а зі сторони заднього правого – дівчина. ОСОБА_1 одразу пішов у напрямку "Волги", а свідок почав копіювати на телефон фрагмент руху "Волги" без покажчика повороту. Чоловік з " ОСОБА_10 " пояснив, що двері водія не відчиняються з середини. ОСОБА_9 на вимогу чоловіка ( ОСОБА_2 ) показав відеозапис повороту "Волги". ОСОБА_2 поводив себе дещо знервовано і агресивно, тому з ним більше спілкувався ОСОБА_1 . ОСОБА_2 чомусь намагався закотити автомобіль у двір. Свідок відчув від ОСОБА_2 запах алкоголю, здійснив огляд "Драгером". Результат позитивний. Водія автомобіля ГАЗ-24 встановили з відеозаписами та власного бачення того, як він пересідав із місця водія на місце переднього пасажира. ОСОБА_2 є досить великої статури тому помилитися у тому що саме він пересідав свідок не міг. Не водія автомобіля свідок би не освідував.
28.Неповнолітня ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , і яка є дочкою позивача ОСОБА_2 , у присутності матері ОСОБА_11 , надала пояснення адвокату С.А.Варавіну.
28.1.Згідно протоколу опитування адвокатом особи за її згодою від 15.05.2026, ОСОБА_4 05.03.2026 близько 15 год. 45 хв. виникла потреба купити продукти у магазині, який за 300 метрів від будинку. ОСОБА_4 попросила батька дозволу покерувати автомобілем. Він дозволив. Передні двері автомобіля не відчинялися з середини через поломку тросика. Вона керувала автомобілем після повернення з магазину. Батько сидів поруч на пасажирському сидінні. Побачивши автомобіль поліції вона зупинилася, злякалася, перейшла між кріслами переднього ряду на задній ряд після чого вийшла з правих задніх дверей. Батько ОСОБА_2 вийшов з правих дверей переднього пасажира. Протягом 15:45 год. – 16:11 год. батько автомобілем не керував. Такі самі обставини може підтвердити у суді.
29.Неповнолітня ОСОБА_4 , під час допиту у судовому засіданні у якості свідка, дала такі самі покази як і у вказаному протоколі опитування. 
Наголосила, що на її прохання її батько дав їй можливість поїхати до та із магазину. Коли приїхали додому, то через переляк від поліції вона перелізла з місця водія на заднє місце. Автомобіль "Волга" є досить великим всередині і вона змогла це зробити. Автомобілем керувати може з 14 років. Досить детально дала покази щодо порядку керування автомобілем, зокрема, пристебнулася ременем безпеки, завела двигун, витискала зчеплення, перемикала передачі із 1 до 3 і у зворотньому порядку, перед поворотом вимкнула передачу, показала порядок перемикання передач, спосіб додавання "газу" щоб не заглохнути тощо. 
Свідок ОСОБА_2 наполягає, що сказала поліцейським що вона була за кермом. Чому матеріали склали на батька не знає. З машини вона вийшла майже одразу після батька. Поліцейські одразу почали вимагати у батька документи на автомобіль. Батько пояснював поліцейським поломку дверей і те, що за кермом була свідок.
29.1.Перед допитом неповнолітньої ОСОБА_2 суд роз`яснив їй причину чому вона первинно не викликалася судом для допиту і що суд "перепитував" необхідність її допиту у батька (позивача ОСОБА_2 ) із застереженням про можливу кримінальну відповідальність свідка. Також роз`яснив право не свідчити щодо можливих своїх дій чи свого батька тощо. У відповідь свідок ОСОБА_2 ствердно сказала що даватиме покази.
30.Згідно ст. 65 КАС як свідок в адміністративній справі судом може бути викликана будь-яка особа, якій відомі обставини, що належить з`ясувати у справі. Свідок викликається в судове засідання з ініціативи суду або учасників справи. Учасник справи, заявляючи клопотання про виклик свідка, повинен зазначити його ім`я, місце проживання (перебування), роботи чи служби та обставини, щодо яких він може дати показання. Свідок зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом і дати правдиві показання про відомі йому обставини.. Свідок має право давати показання рідною мовою або мовою, якою він володіє, користуватися письмовими записами, відмовитися від давання показань у випадках, встановлених законом, а також на компенсацію витрат, пов`язаних із викликом до суду.
31.Відповідно до ст. 90 КАС суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.  Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
32.Суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.04.2020, № 161/5372/17, у справі про скасування постанови поліцейського щодо адміністративного правопорушення, пов`язаного з безпекою дорожнього руху.
Щодо допиту поліцейського як свідка, який візуально зафіксував те, що позивач під час руху не був пристебнутий ременем безпеки, і використання його показів як доказів, Верховний Суд зауважив, що відповідно до ч. 1 ст. 65 КАС як свідок в адміністративній справі може бути викликана судом кожна особа, якій можуть бути відомі обставини, що належить з`ясувати у справі. Колегія суддів вказує, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Таким чином, обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.
33.Отже, як поліцейський П.М.Артикульний, так і поліцейський ОСОБА_9 , не у повній мірі відповідають властивості "свідка", оскільки мають пряму юридичну зацікавленість у результаті розгляду справи: обґрунтованість складення спірної постанови поліцейського ОСОБА_1 та обґрунтованість складення поліцейським ОСОБА_9 протоколу про керування позивачем ОСОБА_2 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.
Так само і неповнолітня ОСОБА_4 , яка є дочкою позивача ОСОБА_2 , не є такою, що має нейтральне становище, оскільки є його дочкою, перебуває на його утриманні, живе у його будинку тощо і тому перебуває у тій чи іншій ступені залежності від нього. Така позиція суду не є такою, що вказує на позитивну чи негативну залежність, а просто констатує її існування.
33.1.За вказаних підстав покази свідків ОСОБА_9 і неповнолітньої ОСОБА_2 відхиляються судом як докази.
34.Поза увагою суду не залишається непослідовною позиція позивача ОСОБА_2 , яка, водночас, узгоджується з об`єктивними даними відеозаписів відеореєстратора патрульного автомобіля і бодікамер поліцейських.
У разі, якщо він заперечував для поліцейських факт керування автомобілем, то він послідовно мав би й відмовитися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки автомобілем не керував. Про заперечення факту керування автомобілем мало б бути сказано ним не один раз протягом тривалості усіх переглянутих судом відеозаписів. Така "лінія" поведінки була б логічною, послідовно і причинно-наслідковою.
Неповнолітня ОСОБА_2 (дочка позивача) перебувала на місці під час складення обох адміністративних матеріалів. Так само вона жодного разу не повідомила поліцейським що автомобілем керувала саме вона.
Доводи позивача ОСОБА_12 та неповнолітньої ОСОБА_4 про те, що вони казали поліцейським хто був за кермом до увімкнення бодікамер відхиляються, оскільки не зафіксовані об`єктивним відеозаписом. Іншими словами, якби за кермом був не позивач, він би протягом усього часу спілкування з поліцейськими казав би їм що не він їхав за кермом, а його дочка так само правдиво б казала що за кермом була саме вона, а не її батько (позивач).
Вихід водія не через двері водія об`єктивно був неможливим через поломку механізму відкривання дверей з середини.
Затоноване скло усіх дверей автомобіля "Волга" і відстань від нього до патрульного автомобіля зумовили відсутність чіткої фіксації відеореєстратором особи (силуету), яка перебувала за кермом та особи (силуету), яка перемістилася з місця водія.
Заперечення позивача ОСОБА_2 про те, що він за своєю статурою не міг би переміститися з місця водія на місце правого переднього пасажира є непослідовними, оскільки характер існуючої і раніше поломки внутрішньої ручки дверей водія вже зумовлювали його вихід з місця водія через не двері водія. Припущення того, що він через таку поломку, завжди возив з собою пасажира чи знаходив пішохода, який би відчиняв для нього двері водія ззовні, є очевидно сумнівним.
35.Ураховуючи зазначені норми матеріального і процесуального права та надані судові докази, суд робить висновок, що поліцейський П.М.Артикульний правомірно виніс спірну постанову щодо позивача ОСОБА_2 за не увімкнення ним правого покажчику повороту під час керування автомобілем ГАЗ-24 перед поворотом на право із дороги до воріт будинку, чим порушено вимоги п.п. "б" п. 9.2 ПДР і вчинено адміністративне правопорушення, відповідність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.
36.Спірні дії та постанова поліцейського відповідають приписам ч. 2 ст. 19 Конституції України, іншим зазначеним вище нормативно-правовим актам, а, відтак, і приписам ч. 3 ст. 2 КАС.
36.1.З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд робить висновок про правомірність дій і рішення відповідача стосовно позивача, які є предметом позовних вимог, та, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС залишає спірне рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
37.У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати зі сплати судового збору 665,60 грн несе позивач.
Керуючись статтями 2, 72-77, 79, 286, 292-293, 295-297 КАС, суд
УХВАЛИВ:
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА № 6773666 від 05.03.2026, старшого інспектора поліцейської діяльності (с-ще Семенівка) відділу поліції № 1 (м. Глобине) Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції Артикульного Петра Миколайовича, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, – залишити без змін, а позовну заяву  ОСОБА_2  – без задоволення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його складення.
Повне рішення складене 13.07.2026.

Суддя  Віктор ХАРЧЕНКО