Справа № 127/24190/26
Провадження 2-о/127/411/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року 	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Борисюк І.Е.,
за участю: секретаря судового засідання Обертун Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи – Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась адвокат Рибак Людмила Миколаївна, діючи в інтересах ОСОБА_1 , із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.
Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Новоолександрівка Каланчацького району Херсонської області померла баба заявниці – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наразі с. Новоолександрівка Каланчацького району Херсонської області є тимчасово окупованою територією. По день смерті баби догляд за нею здійснювала її донька – мати заявниці, яка здійснила поховання бабусі на місцевому кладовищі. Заявниця є спадкоємицею майна покійної бабусі за заповітом, у зв`язку з чим у травні 2026 звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із заявою про здійснення державної реєстрації смерті бабусі ОСОБА_2 . Проте, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відмовив в реєстрації смерті ОСОБА_2 з причин відсутності підстав для державної реєстрації смерті на підставі наданих заявницею документів. Таким чином, на сьогодні у заявниці відсутні документи, які дозволяють зареєструвати смерть баби та отримати свідоцтво про її смерть встановленого зразка, необхідного заявниці, зокрема, для оформлення спадщини.
Вищевикладене й стало підставою для звернення адвоката заявниці до суду з вимогою встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в с. Новоолександрівка Каланчацького району Херсонської області. 
Заявниця, її адвокат, а також представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Однак, на адресу суду надійшла заява адвоката заявниці про розгляд справи без участі сторони заявниці.Представником заінтересованої особи причини неявки суду не повідомлено. 
Водночас, у відповідності до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.
Враховуючи вищевикладене та положення ч. 2 ст. 317 ЦПК України, суд постановив провести розгляд справи у відсутність учасників справи (ухвала суду постановлена без оформлення окремого документа та занесена до протоколу судового засідання).
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 06.10.2001 Каланчацьким райвідділом реєстрації актів громадянського стану Херсонської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб 06.10.2001, актовий запис № 60. Прізвище дружини після одруження – ОСОБА_5 .
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 01.11.1982 Новоолександрівською сільською радою Каланчацького району Херсонської області, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , записані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , актовий запис № 26 (запис вчинено російською мовою).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 06.04.1955 Новоолександрівською сільською радою Каланчацького району Херсонської області, батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , записані ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , актовий запис № 16 (запис вчинено російською мовою).
Таким чином, судом встановлено, що заявниця є онукою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
08.06.2021 ОСОБА_2 було складено заповіт, посвідчений старостою сіл Новоолександрівка, Новопавлівка Каланчацької селищної ради Херсонської області Гаффаровою Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 20. Вказаним заповітом ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповіла онуці - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , належне їй майно. 
Як слідує з довідки про смерть № С-01335, виданої 29.11.2024 Каланчацьким районним відділом запису актів громадянського стану Управління РАГС Херсонської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новоолександрівка Каланчацького району Херсонської області Російська Федерація. Причина смерті – старість R54 (запис вчинено російською мовою).
Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 99500002 Каланчацьким районним відділом запису актів громадянського стану Управління РАГС Херсонської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новоолександрівка Каланчацького району Херсонської області Російська Федерація, актовий запис № 170249950000200531009 (запис вчинено російською мовою).
Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відмовлено заявниці у проведенні державної реєстрації смерті  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі пред`явлених заявницею документів (відмова № 893-22.21-24 від 14.05.2026).
Відповідно до положень ч. 2 і ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року (з наступними змінами та доповненнями) будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п. 1 гл. 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5), підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і наразі триває.
До Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025 (із змінами відповідно до Наказу № 1082 від 10.06.2026 з урахуванням змін, внесених Наказом Міністерства розвитку громад та територій № 1180 від 19.06.2026), з 01.05.2023 і дотепер віднесено с. Новоолександрівка Новоолександрівської сільської територіальної громади Скадовського (колишнього Каланчацького) району Херсонської області.
Таким чином, надати документи встановленої чинним законодавством України форми про смерть ОСОБА_2 , видані закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, заявниця не має можливості, оскільки та померла на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Закон закріплює за державою обов`язок вживати всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 1-1 цього Закону, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених ч. 1 ст. 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав (ч. 1 ст. 1 Закону).
У разі наявності виняткових обставин, коли держава позбавлена можливості здійснювати владу на частині своєї території через військову окупацію збройними силами іншої держави, воєнні дії чи повстання, або внаслідок створення сепаратистського режиму на її території, вона не втрачає своєї юрисдикції за змістом статті 1 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Ilaєcu and Others v. Moldova and Russia» від 08 липня 2004 року № 48787/99, § 333; рішення ЄСПЛ у справі «Catanand Others v. the Republic of Moldova and Russia» від 19 жовтня 2012 року №№ 43370/04, 8252/05 and 18454/06, § 109; рішення ЄСПЛ у справі «Sargasyanv. Azerbaijan» від 16 червня 2015 року № 40167/06, § 130).
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.
Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Практикою Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці, зокрема в рішеннях ЄСПЛ «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зокрема ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).
Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.
Надані заявницею довідка про смерть № С-01335, видана 29.11.2024 Каланчацьким районним відділом запису актів громадянського стану Управління РАГС Херсонської області, та свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 , видане 99500002 Каланчацьким районним відділом запису актів громадянського стану Управління РАГС Херсонської області, не створюють правових наслідків для проведення державної реєстрації смерті, однак є належними і допустимими доказами в розумінні ст.ст. 77-78 ЦПК України, які підтверджують факт смерті особи. При цьому, зважаючи на сукупність досліджених судом доказів, наявних в матеріалах справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дані докази не викликають сумнівів у їх достовірності.
Отже, з огляду на викладене, враховуючи, що с. Новоолександрівка Новоолександрівської сільської територіальної громади Скадовського (колишнього Каланчацького) району Херсонської області, де померла ОСОБА_2 , є тимчасово окупованою територією, заявниця з об`єктивних причин не має змоги надати визначені чинним законодавством України документи, що підтверджують факт смерті, для проведення державної реєстрації смерті.
Судом прийнято до уваги, що можливість збору доказів смерті особи на окупованій території, може бути істотно обмежена, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на спадкування.
На підставі вищевикладеного, враховуючи сукупність наданих доказів, суд вважає факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Новоолександрівка Новоолександрівської сільської територіальної громади Скадовського (колишнього Каланчацького) району Херсонської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановленим.
Згідно із ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
Керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 76-81, 263-265, 273, 315, 317, 319, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України - задовольнити.
Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в с. Новоолександрівка Новоолександрівської сільської територіальної громади Скадовського (колишнього Каланчацького) району Херсонської області.
Рішення суду підлягає негайному виконанню.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Вінницького апеляційного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України: код ЄДРПОУ 25497415; місцезнаходження: 21007, м. Вінниця, вул. Замостянська, 26-А.

Рішення суду складено 09.07.2026.

Суддя