Справа № 468/1654/26 
2-а/468/32/26

БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2026 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючого – судді Муругова В.В, за участю секретаря Зарванської Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баштанка в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу № 468/1654/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови по накладенню на нього адміністративного стягнення в виді штрафу в розмірі 425 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 1 КУпАП.
Позивач просив скасувати постанову серії ЕНА №7286250 від 30.05.2026 року, оскільки зібраними доказами не підтверджується факт керування позивача транспортним засобом 30.05.2026 року, оскільки в постанові вказано, що позивач керував автомобілем о 18.01 год, натомість на відеозаписі, який починається о 17.38 год зафіксовано, що автомобіль вже стоїть в нерухомому стані. Поліцейським порушений порядок розгляду справи, оскільки розгляд відбувся за відсутності позивача. 
У зв`язку з цим, позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Позовна заява надійшла до суду 23.06.2026 року. 
Ухвалою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 24.06.2026 року відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

14.07.2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач заперечив проти задоволення позову, оскільки факт керування позивача транспортним засобом був встановлений поліцейським з пояснень очевидців події та їх пояснення зафіксовані на відеозаписі. Позивач не мав при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ ПДР, за що позивач і був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП. Поліцейський на місці розглянув вказану справу та врахував всі встановлені ним з пояснень очевидців обставини та виніс постанову, проте позивач, незважаючи на вимогу поліцейського, залишив місце події та у поліцейського не було законних підстав для адміністративного затримання позивача. Одночасно з цим відносно позивача були складені протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, 130 ч.1 КУпАП. 

Представник позивача при розгляді справи в суді до перерви підтримав позов та викладені в ньому підстави скасування постанови, додатково вказавши, що поліцейський опитував неповнолітніх свідків без залучення їх законних представників. Після перерви 22.07.2026 року представник позивача у визначені судом день та час засідання на відеоконференцію не вийшов.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи (копію постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №7286250 від 30.05.2026 року; копію поштового конверту; відомості перевірки статусу відстеження поштового відправлення; копію консультаційного висновку від 01.06.2026 року; копію протоколу від 30.05.2026 року за ст. 124 КУпАП; копію протоколу від 30.05.2026 року за ст. 130 ч.1 КУпАП; копію письмових пояснень ОСОБА_2 ; копію письмових пояснень ОСОБА_3 ; копію схеми місця ДТП від 30.05.2026 року; копію відомостей адмінпрактики відносно ОСОБА_1 ; копію відомостей про ДТП; копію відомостей про перевірку чинності полісу страхування; копію відомостей ЄО), переглянувши відеозаписи поліцейських та очевидців, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову про скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
За такого, позивач, ставлячи під сумнів зафіксоване відповідачем порушення позивачем ПДР, мав навести в позовній заяві відповідні обставини та надати суду відповідні докази на підтвердження таких обставин.

У судовому засіданні встановлено, що 30.05.2026 року інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області була винесена відносно позивача постанова про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 1 КУпАП. В постанові інспектор вказав, що 30.05.2026 року о 18.01 год. в м. Миколаєві по вул. Лазурній позивач керував транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
У зв`язку з вказаним інспектор призначив позивачу адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Згідно з п. 2.1. ґ ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат “Зелена картка” (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування “Зелена картка”.

Суд не погоджується з позицією сторони позивача щодо відсутності в діях позивача складу вказаного вище адміністративного правопорушення, оскільки сукупністю зібраних поліцейським доказів підтверджено те, що 30.05.2026 року у вечірній час ОСОБА_1 керував транспортним засобом та на вимогу поліцейського не надав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відсутність такого полісу була підтверджена також і відомостями про перевірку чинності полісу страхування.
Факт керування позивача автомобілем за вказаних вище обставин підтверджується зафіксованими на відеозапис поясненнями очевидців такого керування, частина з яких підтвердила такі пояснення також і письмово.
Розбіжність в часі, який вказаний поліцейським в постанові та часі, який був запрограмований у засобі відеофіксації, сама по собі не є достатньою підставою для висновку про відсутність в діях позивача складу відповідного адміністративного правопорушення, оскільки може пояснюватись неналежною синхронізацією поліцейським відповідних технічних засобів, якими він користувався, проте власне на суть та склад правопорушення така розбіжність жодним чином не впливає, натомість сукупністю наданих відповідачем доказів підтверджено, що очевидці порушення позивачем ПДР викликали на місце події патрульну поліцію, яка зафіксувала на місці події транспортний засіб за обставин, які вказували на те, що він щойно потрапив у ДТП, та очевидці повідомили поліцейським інші обставини, очевидцями яких поліцейські не були, в тому числі, і факт керування позивачем вказаним транспортним засобом. 

Зауваження сторони позивача на те, що поліцейський опитав неповнолітніх свідків без залучення їх законних представників, також не тягнуть за собою недопустимість зібраних поліцейським доказів та не спростовують наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки, по-перше, з врахуванням обов`язку розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення за загальним правилом на місці зупинки та обов`язку протягом обмеженого часу оформити таку справу – відсутні підстави для висновку про те, що поліцейський мав обов`язок ще й за власною ініціативою знайти та залучити законного представника неповнолітнього свідка, по-друге, відповідні свідки досягли 17-річного віку, який дозволяв їм самостійно викласти власні пояснення, та їх пояснення узгоджуються з поясненнями інших очевидців на відеозаписі.

Щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності позивача, то з дослідженого судом відеозапису слідує, що поліцейський почав оформлення відповідних матеріалів щодо вчинення одночасно кількох адміністративних правопорушень та позивач кілька разів намагався залишити місце події та поліцейські повертали його назад, але він самостійно залишив місце події.
При цьому відповідно до міжгалузевого принципу диспозитивності особа розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд, а питання застосування визначених в ст. 259, 260 КУпАП заходів віднесене до компетенції поліцейського, який складає відповідні матеріали.
Тому залишення місця події на власний розсуд водієм до оформлення всіх необхідних матеріалів про адміністративні правопорушення та до розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським не може тлумачитись на користь такого водія та не може свідчити про порушення саме поліцейським процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Натомість відповідно до ст. 276 КУпАП поліцейський був зобов`язаний розглянути справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення, при цьому про прийняте рішення позивач був повідомлений, що дало йому ефективну можливість оскарження прийнятого поліцейським рішення. 

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач дійсно керував транспортним засобом, не маючи при цьому поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому він вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, отже дії інспектора поліції про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказаною статтею є правомірними.
За таких обставин, при розгляді справи в суді не встановлено підстав для задоволення позову, оскільки судом встановлено, що винесена службовою особою відповідача постанова відповідає вимогам, визначеним у ч.2 ст. 2 КАС України, а наведені позивачем в позові підстави для скасування рішення інспектора – визнані судом необґрунтованими, тому постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою. 
Вказане є відповідно до ч.3 ст. 286 КУпАП підставою для залишення постанови без змін, а позовної заяви - без задоволення. 

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 73-77, 90, 242-244, 246, 250-251, 271, 273 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕНА №7286250 від 30.05.2026 року за ст. 126 ч. 1 КУпАП залишити без задоволення, а постанову серії ЕНА №7286250 від 30.05.2026 року за ст. 126 ч. 1 КУпАП – без змін.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. 

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).
Відповідач: Департамент патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3 м. Київ, ідентифікаційний код 40108646).

Повне рішення суду складене 22.07.2026 року.

СУДДЯ