ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

вул. Коцюбинського, 2А, м. Ужгород, 88605, e-mail: inbox@zk.arbitr.gov.ua, вебадреса: http://zk.arbitr.gov.ua 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/459/26 

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М., 
Розглянувши матеріали справи
за позовом Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги», м. Львів
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальність «Волинь НП», с. Сторожниця Ужгородського району Закарпатської області
про стягнення 12 874,95 грн

секретар судового засідання – Далекорій Б.В. 
учасники справи не викликались

ВСТАНОВИВ:
Комунальне некомерційне підприємство « 4-а міська поліклініка м. Львова» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь НП» 12 874,95 грн попередньої оплати за порушення відповідачем умов Договору поставки №СК-00598/234 від 10 вересня 2024 року.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/459/26 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 квітня 2026 року.
Ухвалою від 01 травня 2026 року суд постановив позовну заяву Комунального некомерційного підприємства « 4-а міська поліклініка м. Львова» №6272 від 11.09.2024 залишити без руху та встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до Господарського суду Закарпатської області заяви про усунення недоліків позовної заяви із долученням платіжної інструкції №6272 від 11.09.2024. 
11 травня 2026 року через систему «Електронний суд» від представника Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» до суду надійшла заява про усунення недоліків від 11.05.2026, до якої долучено виписку за період з 11.09.2024 по 11.09.2024 з рахунку КНП « 4-А МП м.Львова» UA413052990000026001041000265.
Того ж дня, до суду через систему «Електронний суд» від представника Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» надійшла заява від 11.05.2026 про заміну сторони. 
Заява обґрунтована тим, що згідно з ухвалою Львівської міської ради від 25.11.2025 № 7130 КНП « 4-а міська поліклініка м. Львова» припинено шляхом приєднання до КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги», до якого переходять усі майно, права та обов`язки.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19 травня 2026 року суд задовольнив заяву Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» від 11.05.2025 про заміну сторони правонаступником та постановив залучити Комунальне некомерційне підприємство «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» (79059, м. Львів, вул. І. Миколайчука, буд. 9, код ЄДРПОУ 44496574) як правонаступника позивача у справі №907/459/26 – Комунального некомерційного підприємства « 4-а міська поліклініка м. Львова».
Крім того, означеною ухвалою суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив розглянути спір за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи, а також встановив учасникам справи процесуальні строки для подання заяв по суті спору, заяв із обґрунтуванням заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Відповідач не скористався наданим йому правом заперечити проти позовних вимог та надати суду відзив на позов, його представник в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку шляхом надіслання ухвали від 19.05.2026 до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь НП», що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 19.05.2026 року.
Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).
Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Правова позиція позивача.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з передачі товару - дизельного палива, за Договором поставки № СК3-00598/234 від 10 вересня 2024 року та на підставі отриманих скретч-карток на відпуск товару на АЗС, у зв`язку з чим станом на 24.04.2026 (дата оформлення позовної заяви) у нього виникла заборгованість в розмірі вартості оплаченого та непереданого товару на суму 12 874,95 грн, з вимогами про стягнення якої подано цей позов до Господарського суду.
Заперечення (відзив) відповідача.
Відзив на позов відповідачем не подано.
ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.
10 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Волинь НП», як Постачальником та Комунальним некомерційним підприємством « 4-а міська поліклініка м. Львова», як Покупцем, укладено Договір поставки № СК3-00598/234 (надалі – Договір), за умовами п.п. 1.1.-1.5. якого Постачальник приймає на себе зобов`язання передати Покупцю у власність товар нафта і дистиляти ДК 021:2015: 09134200-9 дизпаливо, в кількості згідно накладних на товар, а Покупець, в свою чергу, зобов`язується сплатити і прийняти вказаний Товар. Відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання товару відповідно до Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 року.
За умовами п. 2.1. Договору товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем по кількості і якості з моменту фактичного отримання товару згідно умов договору.
Пунктами 3.1., 3.2. Договору визначено, що ціна 1 літра товару згідно накладних на товар. Загальна сума договору 30 041,55 грн (з ПДВ).
Строк поставки товарів до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки). Передача Покупцю товару за цим Договором здійснюється на АЗС Постачальника шляхом заправки автомобілів Покупця при пред`явленні довіреними особами Покупця скретч-картки (п.п. 5.1., 5.2.1. Договору).
Оплата товару здійснюється Покупцем в національній валюті України у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на вказані в накладній реквізити Постачальника (п. 4.2. Договору).
Положеннями п. 4.1. Договору визначено умови оплати в день виписки накладної на товар. Ціна одного літру товару вказується у накладній і дійсна протягом дня її виписки.
Згідно з п.п. 10.1., 10.2. Договору він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення їх печатками і діє до 31.12.2024 року.
Судом встановлено, що на виконання умов укладеного Договору Постачальником, згідно з видатковою накладною №0003/0001308 від 11.09.2024 передано, а Покупцем прийнято зазначений в накладних товар (дизельне паливо) обсягом 595 літрів на суму 30 041,55 грн, що підтверджується долученими до позовної заяви копіями зазначених видаткових накладних та не заперечено відповідачем у справі.
Окрім того, з долученої позивачем до клопотання від 11.05.2026 виписки за рахунком Комунального некомерційного підприємства « 4-а міська поліклініка м. Львова» за період з 11.09.2024 по 11.09.2024 підтверджується оплата Покупцем отриманого від Постачальника за Договором товару в сумі 30 041,55 грн.
За твердженням позивача, відповідачем не виконано зобов`язання з передачі отриманого за Договором від 10.09.2024 товару (дизельного паливо) за отриманими скретч-картками на відпуск товару на АЗС в межах строку дії скретч-карток, у зв`язку з чим, станом на 24.04.2026 (дата оформлення позовної заяви) у Постачальника виникла заборгованість в розмірі вартості оплаченого та непереданого товару (255 літрів дизельного палива відповідно до наданих суду копій скретч-карток номіналом 40 літрів у кількості 2 одиниці, номіналом 20 літрів у кількості 8 одиниць, номіналом 15 л у кількості 1 одиниця) на суму 12 874,95 грн, стягнення якої є предметом судового розгляду у цій справі.
Надіслана на адресу відповідача лист-вимога №265 від 23.04.2025 щодо виконання умов Договору № СК3-00598/234 від 10.09.2024, з вимогою передати товар або у разі неможливості його передання повернути сплачені позивачем за нього кошти та з посиланням, у тому числі на факт оплати товару згідно платіжного доручення №6272 від 11.09.2024, залишені ТОВ «Волинь НП» без відповіді та задоволення.
Факт надіслання листа-вимоги №265 від 23.04.2025 на адресу відповідача підтверджується долученим до позову фіскальним чеком від 23.04.2025 та не заперечено відповідачем у встановленому порядку.
ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ
За положеннями ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (тут і надалі – ГК України в редакції на час виникнення спірних правовідносин) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (уповноважена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст. 509, 526 Цивільного кодексу України.
До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір є змішаним правочином з елементами договорів поставки та зберігання.
В силу ст. 712 ЦК України, ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Загальними положеннями про купівлю-продаж визначено обов`язок Продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 662 ЦК України).
Відповідно до положень статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього кодексу, інших активів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 2 ст. 193 ГК України).
Відповідно до приписів статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Отже, статтею 693 ЦК України передбачено право покупця вимагати повернення передоплати від продавця за умови прострочення виконання зобов`язання з постачання Товару.
Відповідачем у справі не надано суду жодного доказу фактичної поставки оплаченого правопопередником позивача згідно з Договором поставки від 10.09.2024 № СК3-00598/234 товару в повному обсязі (в тому числі спірних 255 літрів дизельного палива), у зв`язку з чим правомірними та такими, що базуються на приписах ст. 693 ЦК України є вимоги Покупця про повернення суми попередньої оплати за Договором.
За таких обставин, вказана сума неповернутої відповідачем попередньої оплати за непоставлені за укладеним між сторонами Договором від 10.09.2024 № СК3-00598/234, 255 літрів дизельного палива становить 12 874,95 грн, яка відповідачем не спростована, як і не подано ТОВ «Волинь НП» суду доказів поставки дизельного палива за укладеним між сторонами Договором, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення як заявлені обґрунтовано та правомірно.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, №303-А. пункт 29).
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ним надано вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до задоволення в заявленому розмірі.
Розподіл судових витрат.
Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у справі.
Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 126, 129, 236, 238, 240, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь НП» (89421, с. Сторожниця Ужгородського району Закарпатської області, вул. Молодіжна, буд. 9, код ЄДРПОУ 44858321) на користь Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» (79059, м. Львів, вул. Миколайчука І., буд. 9, код ЄДРПОУ 44496574) 12 874,95 грн (дванадцять тисяч вісімсот сімдесят чотири гривні 95 копійок) попередньої оплати та 3328,00 грн (три тисячі триста двадцять вісім гривень 00 копійок) в повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 16 липня 2026 року.

Суддя Лучко Р.М.