Справа № 154/1997/26
Провадження № 2/156/550/26
Рядок статзвіту № 40

Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и 
27 серпня 2026 року сел. Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Комзюк Н.Н.,
за участю секретаря судового засідання Кирилюк Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Тайгер-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:

До Іваничівського районного суду Волинської області 11.06.2026 надійшла цивільна справа №154/1997/26 за позовом ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до ухвали Володимирського міського суду Волинської області від 26.02.2026 про передачу цієї справи на розгляд за підсудністю.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.10.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» укладено кредитний договір №89477792, згідно з умовами якого відповідач отримала 3000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором. Отримавши кредитні кошти, відповідач не виконала свого обов`язку щодо своєчасного їх повернення, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 15226,76 грн, яка складається з: 3000,00 грн - простроченої заборгованості за сумою кредиту; 10276,76 грн - простроченої заборгованості за сумою відсотків; 450,00 грн простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту; 1500,00 грн - простроченої заборгованості за штрафами.
Враховуючи викладене, ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» просить стягнути з ОСОБА_1 зазначену суму заборгованості за кредитом, а також понесені судові витрати.
Ухвалою суду від 15.06.2026 дану цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у спрощеному порядку з викликом сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові просив розглядати справу без участі представника ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс».
Відповідач, будучи повідомленою про розгляд справи належним чином, у судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала.
Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі його неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній матеріалів та доказів. 
Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. 
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. 
Судом встановлено, що 05.10.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» укладено кредитний договір №89477792, згідно з умовами якого відповідач отримала 3000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором. 
Відповідно до п.1.1. договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника. Типом кредиту є кредит. 
Згідно із п.1.2. договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 3000,00 грн. 
Відповідно до п.1.3. договору, кредит надається/видається 2024 року загальним строком на 360 днів за умови виконання позичальником графіку платежів, з 05.10.2024. Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється графіком платежів. 
Згідно із п.1.4. договору, повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом має здійснюватися позичальником відповідно до графіку платежів. Остаточний термін (дата) повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом (за умови дотримання графіку платежів) - 30.09.2025. 
Відповідно до п.1.5. вказаного договору, загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом (без врахування суми (тіла) кредиту) складає 10 750,80 грн. в грошовому виразі та 4000 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1 договору. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 13 750,80 грн. Денна процентна ставка становить 0.95%. 
Згідно із п.1.5.1. договору, пільгова процентна ставка за користування кредитом становить: 0.8% в день. 
Кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 15% від суми кредиту, що складає: 450,00 грн (п.1.5.2. договору).
Відповідно до п. 1.6 договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 350.4 відсотків річних. 
Згідно із п.2.1. договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на банківську платіжну картку/особистий рахунок позичальника (уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача). 
Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено договір про споживчий кредит №89477792 від 05.10.2024, ідентифікована ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс». Договір підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором: eajsHvhy; дата - 05.10.2024; номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор: НОМЕР_1 . 
Факт отримання коштів відповідачем підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» вих. № 144439-1487087155-16022026 від 16.02.2026, в якому повідомлено про успішність операції: про перерахунок коштів 05.10.2024 в сумі 3000,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_2 . 
Відповідно до розрахунку за договором №89477792 від 05.10.2024 заборгованість ОСОБА_1 становить 15226,76 грн, яка складається з: 3000,00 грн - простроченої заборгованості за сумою кредиту; 10276,76 грн - простроченої заборгованості за сумою відсотків; 450,00 грн простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту; 1500,00 грн - простроченої заборгованості за штрафами.
Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 
Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Відповідачем не надано доказів на спростування вимог позивача щодо наявних зобов`язань за кредитним договором. 
Як слідує з письмових матеріалів справи, відповідно до укладеного кредитного договору кошти були перераховані на картковий рахунок № НОМЕР_2 , який був зазначений позивачем при укладенні договору. 
Суд зазначає, що без введення позичальником відповідних даних, здійснення її верифікації, передання нею та отримання товариством персональних даних від відповідача з метою укладення договору, таке укладення кредитного договору є неможливим. 
На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що відповідач має зобов`язання перед позивачем за невиконання умов договору про споживчий кредит №89477792 від 05.10.2024. 
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією в сумі 13726,76 грн, підлягають задоволенню. 
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача штрафу, суд виходить з наступного. 
Зі змісту п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час.
Зважаючи, що кредитний договір №89477792 укладений 05.10.2024, тобто в період дії воєнного стану в Україні, відповідач звільнений від обов`язку сплати штрафу. Тому суд, у стягненні з відповідача 1500,00 грн за штрафами, відмовляє. 
Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від позивача грошових коштів не повернув, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 13726,76 грн. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує наступне. 
Відповідно до статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 400,08 грн (13726,76 грн х 2662,40 грн : 15226,76 грн).

Щодо вимог позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн, які підтверджені договором про надання правової (правничої) допомоги № 0207 від 02.07.2025, копією ордера та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, актом наданих послуг № 1728 від 09.03.2026 та деталізованим описом наданих послуг.
За наслідками розгляду цієї справи позовні вимоги судом задоволено на 90,15% (13726,76 грн від 15226,76 грн), отже судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають пропорційному розподілу, що становить 7212,00 грн (8000,00 грн х 90,15% / 100).
Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Згідно частини 6 вказаної статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Від відповідача не надходило жодних заяв та клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). 
Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. 
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. 
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. 
Дана справа відноситься до категорії малозначних, обсяг документів, доданих до позовної заяви, є незначним, а судова практика у справах цієї категорії є сталою і не потребувала значного часу для аналізу законодавства.
Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціну позову, значення справи для сторін, часткове задоволення позовних вимог, а також враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, суд вважає за необхідне визначити суму відшкодування витрат ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.
Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду, є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,- 

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Тайгер-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Тайгер-Фінанс» 13726 (тринадцять тисяч сімсот двадцять шість) гривень 76 копійок заборгованості за кредитним договором №89477792 від 05.10.2024. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Тайгер-Фінанс» 2400 (дві тисячі чотириста) гривень 08 копійок витрат по сплаті судового збору та 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс»: місцезнаходження за адресою: 79000, місто Львів, вул. Смаль-Стоцького, будинок №1, 28 корпус, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 43561909; 
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 . 

Суддя Н.Н. Комзюк