Справа № 134/999/26
2/134/660/2026

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
24 липня 2026 року селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області в складі
головуючої судді - Швець Л.В.,
при секретарі судового засідання - Томашенко О.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін в приміщенні суду в селищі Крижопіль цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

10 червня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 25.09.2025-100002444 від 25 вересня 2025 року у розмірі 15 372,00 грн, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи – 2 662,40 грн судового збору,133,38 грн витрат пов`язаних з надсиланням стороні відповідача позовної заяви у паперовій формі листом з описом вкладення.
В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилається на те, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 25 вересня 2025 року укладено Кредитний договір (оферти) № 25.09.2025-100002444. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі – 10 000,00 грн, строком на 98 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту – 31 грудня 2025 року. Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку виплати кредиту/строку договору не передбачена. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,99 % за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 1 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка «Стандарт»- фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,99 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Сторони домовились, що Позичальник, який прострочив виконання будь-якого грошового зобов`язання за договором, зокрема, зобов`язання зі сплати Кредиту/його частини та/або Процентів/їх частини та/або Комісії/її частини у терміни/строки, що передбачені договором, на вимогу Кредитодавця зобов`язаний сплатити Кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 170000% річних від суми заборгованості за весь час прострочення відповідно до ст. 625 ЦК України.
Відповідно до Договору від 25 вересня 2025 року та квитанції про перерахунок коштів Кредитором надано Позичальнику кредит у розмірі 10 000,00 гривень.
Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на день звернення до суду утворилась заборгованість у розмірі 15 372,00 грн, з урахуванням часткової оплати відповідачкою за договором, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 000,00 грн, за відсотками в розмірі 1 572,00 грн, відсотків, нараховані по ст. 625 ЦК України – 3 800,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр», тому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача зазначену заборгованість та судові витрати по справі у виді судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрат пов`язаних з надсиланням стороні відповідача позовної заяви у паперовій формі листом з описом вкладення у сумі 133,38 грн.
Ухвалою суду від 11 червня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою суду від 07 липня 2026 року розгляд справи був відкладений у зв`язку із неявкою відповідача.
В судове засідання, яке призначене на 24 липня 2026 року сторони, не з`явилися.
Представник позивача в позовній заяві зазначив, що не заперечує щодо можливого розгляду справи за його відсутності, не заперечив проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов, заяви про розгляд справи за її відсутності чи про відкладення розгляду справи до суду не подала. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлялася шляхом надсилання судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання, підтвердженою відповіддю Єдиного державного демографічного реєстру. Поштові відправлення повернулися до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою її зареєстрованого місця проживання чи перебування, якщо така особа не повідомила суду іншої адреси. Оскільки відповідач не повідомила суд про зміну місця проживання чи іншу адресу для листування, суд вважає її належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Враховуючи зазначені обставини суд, зважаючи на зміст заяви позивача, ухвалою від 24 липня 2026 року вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .
Згідно із ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 25 вересня 2025 року укладено Кредитний договір (оферти) № 25.09.2025-100002444. 
Відповідно до умов Договору Позичальнику 25 вересня 2025 року надано кредит у розмірі – 10 000 грн, строком на 98 днів. Дата повернення (виплати) кредиту – 31 грудня 2025 року. Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку виплати кредиту/строку договору не передбачена. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,99 % за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 1 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка «Стандарт»- фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,99 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Сторони домовились, що Позичальник, який прострочив виконання будь-якого грошового зобов`язання за договором, зокрема, зобов`язання зі сплати Кредиту/його частини та/або Процентів/їх частини та/або Комісії/її частини у терміни/строки, що передбачені договором, на вимогу Кредитодавця зобов`язаний сплатити Кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 170000% річних від суми заборгованості за весь час прострочення відповідно до ст. 625 ЦК України.
Відповідно до п. 4.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5355-08ХХ-ХХХХ-5473.
Відповідно до Договору від 25 вересня 2025 року та листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 1-0406 від 04.06.2026 року про перерахунок коштів, ТОВ «Споживчий центр» надано ОСОБА_1 кредит у розмірі 10 000,00 гривень на картку № НОМЕР_1 .
Своїм підписом на договорі відповідачка ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомилася з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, комісії у разі їх наявності, розуміє та зобов`язується їх виконувати.
Договір № 25.09.2025-100002444 від 25 вересня 2025 року про надання кредиту підписаний відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора Е131.
Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплати проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною і вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію, відповіді про її прийняття. Акцепт електронного договору може бути здійснений, зокрема, шляхом підписання електронного повідомлення чи електронної форми або вчинення дій, які відповідно до умов інформаційної системи свідчать про прийняття пропозиції.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до статті 12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання 1) електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та«Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За правилами частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та / або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною першою статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 25.09.2025-100002444 від 25 вересня 2025 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 15 372,00 грн з яких: 10 000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 1 572,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 3 800,00 грн – нарахування за ст. 625 ЦК України. Дана заборгованість розрахована позивачем із врахуванням оплат, які здійснювала ОСОБА_1 . 
Пунктом 4.1. договору сторони погодили спосіб надання коштів: перерахування на рахунок споживача з використанням реквізитів платіжної картки. 
На підтвердження факту укладення кредитного договору та перерахування коштів позивачем надано: оферту, заявку та акцепт, підписані ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора, що свідчить про її волевиявлення на укладення кредитного договору на запропонованих умовах та засвідчує ознайомлення з правилами надання коштів; лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення», який містить дані про успішну транзакцію на суму 10 000,00 грн на платіжну картку, що додатково підтверджує наявність правовідносин між сторонами справи згідно з укладеним кредитним договором; розрахунок заборгованості за кредитним договором, що підтверджує суму заборгованості за тілом кредиту, нараховані проценти, та у сукупності з іншими доказами є належним підтвердженням розміру заявлених позовних вимог.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 нараховано суму боргу з урахуванням нарахувань за ст. 625 ЦК України суми в розмірі 3 800,00 гривень. Щодо стягнення даних нарахувань суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Позивач стверджує, що оскільки договір був укладений 25 вересня 2025 року, тобто після набрання чинності Законом України № 3498-IX від 22.11.2023, застосовується пункт 6 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», який дозволяє нарахування неустойки за договорами, укладеними з 24.01.2024 року, як спеціальна норма.
Незважаючи на доводи позивача щодо застосування пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», суд виходить із того, що пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України прямо встановлює звільнення позичальника від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, на період дії воєнного стану. Оскільки на момент виникнення прострочення та розгляду справи воєнний стан в Україні триває, підстав для стягнення сум, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, суд не вбачає.
Суд дійшов висновку, що у період дії воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України, а тому позовні вимоги про стягнення 3800 грн, нарахованих як відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до статті 625 ЦК України, задоволенню не підлягають. 
Оскільки позивач при здійсненні розрахунку заборгованості зараховував частину здійснених відповідачкою платежів у рахунок погашення сум, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, які не підлягають стягненню, суд вважає за необхідне перевірити правильність поданого позивачем розрахунку та здійснити власний розрахунок заборгованості із зарахуванням здійснених платежів у рахунок погашення процентів за користування кредитом, а після їх погашення – основної суми боргу.
Суд виходить із того, що оскільки нарахування, передбачені статтею 625 ЦК України, не підлягають стягненню в силу пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, здійснені відповідачкою платежі не можуть вважатися такими, що були правомірно зараховані в рахунок погашення цих сум. За відсутності підстав для виникнення відповідного грошового зобов`язання такі платежі підлягають зарахуванню насамперед у рахунок погашення процентів за користування кредитом, а після їх погашення – основної суми кредитної заборгованості.
Так, відповідачка 09 жовтня 2025 року сплатила кошти в сумі 1586,00 гривень. За 14 днів (черговий період користування кредиту, згідно Графіку платежів) користування кредиту відсотки становлять 1386,00 гривень. Із суми оплати суд погашає відсотки за користування кредитом, а решту суми – 200,00 грн на погашення основної суми боргу. Таким чином станом на 10 жовтня 2025 року сума основного боргу становить 9 800,00 грн, відсотки станом на 09 жовтня 2025 року – 0,00 грн.
22 жовтня 2025 року відповідачка сплатила 1386,00 гривень. За 14 днів користування кредитом відсотки становлять 1358,28 гривень (97,02 х 14 = 1358,28). Із суми оплати суд погашає відсотки за користування кредитом, а решту суми – 27,72 грн на погашення основної суми боргу. Таким чином станом на 23 жовтня 2025 року сума основного боргу становить 9772,28 грн, відсотки станом на 22 жовтня 2025 року – 0,00 грн.
07 листопада 2025 року відповідачка сплатила 1500,00 гривень. За 16 днів користування кредитом відсотки становлять 1548,00 гривень (96,75 х 16 = 1548). Із суми оплати суд погашає відсотки за користування кредитом. Таким чином станом на 07 листопада 2025 року залишок відсотків за користуванням кредитом становить 48,00 грн.
12 листопада 2025 року відповідачка сплатила 286,00 гривень. За 5 днів користування кредитом відсотки становлять 483,75 гривень (96,75 х 5 = 483,75). Із суми оплати суд погашає відсотки за користування кредитом. Таким чином станом на 12 листопада 2025 року залишок відсотків за користуванням кредитом становить 245,75 грн (48,00 грн + 197,75 грн).
19 листопада 2025 року відповідачка сплатила 14,00 гривень. За 7 днів користування кредитом відсотки становлять 667,25 гривень (96,75 х 7 = 667,25). Із суми оплати суд погашає відсотки за користування кредитом. Таким чином станом на 19 листопада 2025 року залишок відсотків за користуванням кредитом становить 909,00 грн (245,75 грн + 667,25 грн – 14,00 грн).
21 листопада 2025 року відповідачка сплатила 1772,00 гривень. За 2 дні користування кредитом відсотки становлять 193,50 гривень (96,75 х 2 = 193,5). Із суми оплати суд погашає відсотки за користування кредитом в розмірі 1102,50 грн (909,00+193,50), а решту суми – 669,50 грн на погашення основної суми боргу. Таким чином станом на 22 листопада 2025 року сума основного боргу становить 9102,78 грн, відсотки станом на 21 листопада 2025 року – 0,00 грн.
03 грудня 2025 року відповідачка сплатила 700,00 гривень. За 12 днів користування кредитом відсотки становлять 1081,44 гривень (90,12 х 12 = 1081,44). Із суми оплати суд погашає відсотки за користування кредитом. Таким чином станом на 03 грудня 2025 року залишок відсотків за користування кредитом становить 381,44 грн.
04 грудня 2025 року відповідачка сплатила 886,00 гривень. За 1 день користування кредитом відсотки становлять 90,12 гривень (90,12 х 1 = 90,12). Із суми оплати суд погашає відсотки за користування кредитом в розмірі 471,56 грн (381,44+90,12), а решту суми – 414,44 грн на погашення основної суми боргу. Таким чином станом на 05 грудня 2025 року сума основного боргу становить 8688,34 грн, відсотки станом на 04 грудня року – 0,00 грн.
17 грудня 2025 року відповідачка сплатила 1200,00 гривень. За 13 днів користування кредитом відсотки становлять 1118,13 гривень (86,01 х 13 = 1118,13). Із суми оплати суд погашає відсотки за користування кредитом, а решту суми – 81,87 грн на погашення основної суми боргу. Таким чином станом на 18 грудня 2025 року сума основного боргу становить 8606,47 грн, відсотки станом на 17 грудня 2025 року – 0,00 грн.
Відповідно до договору кінцевим строком повернення кредиту є 31 грудня 2025 року. Відсотки за користування кредиту станом на 31 грудня 2025 року становлять 1192,80 гривень (85,20 х 14 = 1192,80), тіло кредиту – 8606,47 гривень.
Такий порядок зарахування платежів забезпечує відновлення правового становища сторін, яке існувало б за умови незастосування кредитодавцем нарахувань, передбачених статтею 625 ЦК України, що не підлягають стягненню в період дії воєнного стану.
ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, не подала, як і жодних доказів на спростування факту укладення кредитного договору, а також перерахування та отримання нею кредитних коштів.
Таким чином враховуючи, що ТОВ «Споживчий центр» надало докази укладення договору з ОСОБА_1 та наявності заборгованості за кредитним договором, оскільки такі докази не спростовані відповідачем, вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8606,47 гривень, за відсотками у розмірі 1192,80 грн, а всього 9799,27 гривень, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю.
З огляду на викладене позовну заяву необхідно задовольнити частково.
Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються: з судового збору у розмірі 2662,4 грн та витрати, пов`язані з надсиланням стороні відповідача позовної заяви у паперовій формі листом з описом вкладення у розмірі 133,38 грн.
Відповідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Ч. 3 ст. 133 ЦПК України зазначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи зокрема належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з платіжною інструкцією № СЦ00111889 від 04 червня 2026 року позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн
Оскільки позов задоволено частково (63,75 %), відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1697,28 грн судового збору (2662,40 х 63,75%).
Частиною другою статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підтвердження понесених витрат на оплату послуг оператора поштового зв`язку позивач подав до суду квитанцію про оплату поштового відправлення № 2098544 від 05 червня 2026 року на суму 133,38 гривень.
Висновки щодо необхідності розподілу судових витрат, понесених у зв`язку оплатою поштових відправлень, узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в додатковій постанові від 20 вересня 2022 року у справі № 756/11978/16-ц.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково на 63,75%, зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 85,03 гривень (133,38 х 63,75%).
Таким чином, беручи до уваги встановлені судом обставини щодо розміру понесених позивачем судових витрат, що підтверджено дослідженими вище доказами, відсутність заперечень зі сторони відповідача щодо розміру понесених позивачем судових витрат, з огляду на часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в загальному розмірі 1782,31 гривні (1697,28 + 85,03).
Керуючись ст. ст. 525-527, 530, 625, 1049, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 23, 76-78, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ 37356833) заборгованість за кредитним договором № 25.09.2025-100002444 від 25 вересня 2025 року у розмірі 9799 (дев`ять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять) гривень 27 копійок. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ 37356833) понесені позивачем судові витрати в загальному розмірі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривні 31 копійка, з яких: в розмірі 1697,28 гривень судового збору та 85,03 гривні витрат, пов`язаних із надсиланням процесуальних документів поштовим зв`язком.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Найменування сторін.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, юридична адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, 01032.
Відповідач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя