Справа № 309/3816/25 
Провадження № 1-кп/309/283/25

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2026 року м. Хуст

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1 
секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
з участю прокурора: ОСОБА_4 
обвинуваченого: ОСОБА_5 
захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження № 12024071050000222 від 12.04.2024 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 України, 

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , 12 квітня 2024 року о 13 год. 00 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «DAF» моделі «FTXF105/460» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 у щепленні з напівпричепом марки «Carnehl» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , діючи з необережності, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на ненастання суспільно небезпечних наслідків, рухаючись з перевищенням дозволеної швидкості для руху в населеному пункті, а саме на швидкості згідно висновку судової фототехнічної експертизи 69,1-74,9 км/год., а згідно показів тахографу вказаного транспортного засобу на швидкості 86-87 км/год., при допустимій на даній ділянці дороги в 50 км/год., автодорогою Р21 сполученням Долина – Хуст по вулиці Центральна в селі Горінчово Хустського району у напрямку міста Хуст, де навпроти будинку №148 не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.12.4 та п. 10.1 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з мотоциклом марки «Zongshen», без номерного знаку, під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснив виїзд з вулиці Мала в селі Горінчово, Хустського району, на головну дорогу з правого боку по напрямку руху автомобіля DAFFTXF105/460 у щепленні з напівпричепом CARNEHL, внаслідок зіткнення ОСОБА_8 та пасажир мотоцикла ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від отриманих травм померли. 
Так, відповідно до висновку інженерно – транспортної експертизи №КСЕ-19/107-24/6805 від 25.07.2024 у даній дорожній ситуації, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій вантажного автомобіля DAFFTXF105/460 у щепленні з напівпричепом CARNEHL, ОСОБА_5 , повинен був керуватись технічними вимогами ПДР України, а саме:
- 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;
- 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;
- 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п.1.10 Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:
- безпечна швидкість — швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах;
- небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися.
Таким чином, згідно висновку вказаної експертизи, при умові руху вантажного автомобіля DAFFTXF105/460 під керуванням ОСОБА_5 із дозволеною швидкістю транспортних засобів у населеному пункті 50 км/год., не застосовуючи маневрування на зустрічну смугу руху, мотоцикл Zongshen під керуванням ОСОБА_8 покидав би смугу руху вантажного автомобіля DAFFTXF105/460. А тому, з технічної точки зору, у діях водія вантажного автомобіля DAFFTXF105/460 у щепленні з напівпричепом CARNEHL - ОСОБА_5 убачаються невідповідності технічним вимогам п.10.1 та п.12.4 ПДР України, недотримання яких, у своїй сукупності, знаходяться у причинному зв`язку з настання події ДТП.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта №50\х від 13.05.2024 смерть ОСОБА_8 настала внаслідок відкритої ЧМТ, яка супроводжувалась багато уламковим переломом кісток склепіння та основи черепа, переломами верхньої та нижньої щелеп, субарахноїдальним крововиливом, розривами: нижньої долі лівої легені, гемо пневмотораксом розривом правої долі печінки, розривом селезінки, гемоперитонеумом, та ускладнилась забоєм, набряком речовини головного мозку, що і явилось безпосередньою причиною смерті його. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини мотоцикла та автомобіля з послідуючим падінням, ударянням та ковзанням тіла по твердих підлеглих покривах дороги під час ДТП і вкладаються в час події, яка мала місце 12.04.2024.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта №55\х від 16.05.2024 року смерть ОСОБА_9 настала внаслідок поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок, яка проявили себе переломом кісток склепіння та основи черепа, перелом кісток тазу, субарахноїдальним крововиливом, забоєм речовини головного мозку ускладнились набряком та маляцією речовини головного можу, що і явилося безпосереднього причиною смерті. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частину мотоциклу та облицювання вантажного автомобіля під час ДТП, з наступним падінням, ударянням, ковзанням тіла по твердих підлеглих покривах дороги, є прижиттєвим та вкладаються в час події, яка мала місце 12.04.2024.Тілесні ушкодження у вигляді: переломів кісток склепіння та основи черепу, крововиливі під м`яку мозкову оболонку, дрібнокрапкових крововиливів в речовину головного мозку стосовно живих осіб кваліфікуються як ТЯЖКІ тілесні ушкодження згідно п. 2.1.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р. і знаходяться в прямому-причинно-наслідковому зв`язку з настанням її смерті.
Отже, невиконання водієм ОСОБА_5 вимог п. 12.4 та п. 10.1 ПДР України, які виразилися в перевищенні встановленої в межах населеного пункту допустимої швидкості руху та виїзді на зустрічну смугу руху, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наставшими наслідками, а саме смертю ОСОБА_8 та смертю ОСОБА_9 .
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили загибель кількох осіб.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України визнав повністю та беззаперечно. Суду пояснив, що 12.04.2024 р. близько 13 години 00 хвилин, керуючи автомобілем марки «DAF» моделі «FTXF105/460» у щепленні з напівпричепом марки «Carnehl» рухався у населеному пункті с. Горінчово Хустського району зі швидкістю біля 90 км./год.. Видимість була обмежена. Раптом з другорядної дороги на головну миттєво виїхав мотоцикл з водієм та пасажиром за кілька метрів перед ним біля аптеки. Він намагався уникнути зіткнення, виїжджав на зустрічну смугу руху, однак не зміг його уникнути. Після зіткнення залишався на місці, прохав викликати карету швидкої допомоги. Щиро жалкує, що так сталося, кається. Шкода потерпілим відшкодована повністю. 
Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в судове засідання не з`явились. Подали до суду заяви, в яких просять суд кримінальне провадження розглядати у їх відсутності, претензій до обвинуваченого не мають.
На підставі вимог ст. 325 КПК України, за погодженням із учасниками судового провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ..
Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, підтвердив фактичні обставини та події, викладені в обвинувальному акті, суд за згодою обвинуваченого та учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, роз`яснивши при цьому учасникам судового розгляду наслідки застосування даної статті КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України – порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили загибель кількох осіб.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , при призначенні останньому покарання суд бере до уваги:
- характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України класифікується як тяжкий злочин;
- обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що воно вчинене з необережності, однак потягло за собою тяжкі наслідки (загибель двох осіб);
- відношення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому, усвідомив протиправність своїх дій, добровільно і у повному обсязі відшкодував завдану шкоду; активна допомога ЗСУ шляхом добровільного перерахування коштів на потреби ЗСУ;
- особу обвинуваченого, який раніше не судимий, по місцю проживання характеризується виключно позитивно, до кримінальної відповідальності притягується вперше, одружений, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має серцево-судинне захворювання.
Як обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до положень ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та повне добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.
Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, із урахуванням ряду винятків, передбачених цією нормою, і які не стосуються кваліфікації дій обвинуваченого, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину.
Розкаяння передбачає окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.
Застосовуючи положення ст. 69 КК України суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03.02.2021 у справі № 629/2739/18, відповідно до якої частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин або перейти до більш м`якого виду основного покарання, лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.
Суд вважає щирим каяття обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, зокрема у зв`язку із проявом готовності нести кримінальну відповідальність за вчинене, висловлені у засіданні вибачення перед потерпілими та жалкування щодо вчиненого, добровільне і в повному обсязі відшкодування шкоди потерпілим.
При цьому ураховується, що потерпілі не мають до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, подали заяви про відшкодування останнім завданої шкоди.
Отже, враховуючи вищенаведене, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, даних про особу обвинуваченого, що зазначені вище, суд дійшов до висновку, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є підстави для застосування положень ст.69 КК України, а саме призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.286 КК України, яка передбачає покарання, у вчиненні якого останньому висунуто обвинувачення, яке суд вважає доведеним, і яке буде справедливим і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 16 квітня 2024 року (справа №309/2010/24, провадження 1-кс/309/330/24), а саме на мотоцикл марки «Zongshen» без номерного знаку, вантажний автомобіль марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 з причепом марки «Carnehl» д.н.з. НОМЕР_2 , слід скасувати.
Цивільного позову не заявлено.
Процесуальні витрати за проведення судових експертиз у загальній сумі 20446 грн. 56 коп., відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого у дохід держави.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначити покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання на виконання вироку після набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 залишити домашній арешт в нічний час доби. 
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено за ухвалою слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 16 квітня 2024 року - скасувати.
Речові доказ по справі: мотоцикл марки «Zongshen» без номерного знаку, вантажний автомобіль марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 з причепом марки «Carnehl» д.н.з. НОМЕР_2 – повернути власникам; інформаційний носій «DVD-R»-диск марки «MEDIA» – залишити при матеріалах кримінального провадження. 
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення інженерно-транспортних та фототехнічних експертиз у загальному розмірі 20 446 (двадцять тисяч чотириста сорок шість) гривень 56 копійок.
На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Хустського
районного суду ОСОБА_1