ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1420/24

07 липня 2026 року м. Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 
з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль, в режимі відеоконференції, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12023180000000408 від 27.10.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черганівка, Косівського району, Івано-Франківської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, з повною загальною освітою, жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, командира 3-го відділення кулеметного взводу військової частини НОМЕР_1 (відряджений до військової частини НОМЕР_2 ), старшого сержанта, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України
за участю сторін кримінального провадження - прокурора ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 , 
ВСТАНОВИВ:
Старший сержант ОСОБА_4 , у порушення вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, 27 жовтня 2023 року у проміжок часу із 01 години 00 хвилин до 02 години 00 хвилин (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи у приміщенні бліндажу №13, що на території військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи необережно, внаслідок злочинної недбалості, не передбачаючи можливого настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи наміру на заподіяння смерті потерпілому, із використанням закріпленої за ним вогнепальної стрілецької зброї автомату конструкції Калашникова 5,45 мм АК-74 із заводським № НОМЕР_3 , здійснив один постріл у ділянку грудей солдата ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді: одиночного вогнепального наскрізного кульового поранення грудей по ходу раневого каналу якого встановлено ушкодження м`яких тканин правої передньої поверхні грудей, із ушкодженням міжреберних м`язів, наскрізного ушкодження правої легені, перелому 11-го правого ребра по біляхребетній лінії, м`яких тканин половини спини у нижній частині, що супроводжувалося розладами кровообігу за рахунок вираженої внутрішньо-грудної і зовнішньої кровотечі та масивної крововтрати і стало причиною смерті ОСОБА_6 у досить короткий проміжок часу на місці події.
Ці дії, ОСОБА_4 , які виразилися у вбивстві, вчинене через необережність, суд кваліфікує за ч.1 ст.119 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке інкримінував йому орган досудового розслідування, а визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, тобто у вчиненні вбивства, вчинене через необережність.
Так, показав, що після призову на військову службу за мобілізацією проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , старший сержант, командир відділення. В ніч з 23 на 24 жовтня 2023 року прибув до військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) для проходження навчання сержантів, підтвердити кваліфікацію. Із його військової частини було близько 12 осіб. Вказав, що на полігон він прибув із особистою зброєю АК-74, також повідомив, що у нього був один холостий патрон, який він раніше знайшов перебуваючи в частині у м. Горохові. Жодні інші набої на полігоні йому не видавалися. Із ОСОБА_6 та ОСОБА_9 познайомився тільки на полігоні. Ввечері, коли трапилася подія, він та інші військовослужбовці вживали алкогольні напої. Він особисто випив десь три чарки, в сильному алкогольному сп`янінні не перебував. Решта військовослужбовців спала. Повідомив, що пізніше він, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пішли до сусіднього бліндажу, щоб познайомитися із іншими хлопцями, де продовжували вживати спиртні напої. Повернувшись він ліг спати, це вже було між першою і другою ночі, однак почув, що ОСОБА_9 почав кричати на ОСОБА_6 , оскільки той обмочив його ліжко, зауважив, що їхні ліжка були поряд. Далі ОСОБА_9 відтягнув ліжко ОСОБА_6 на середину бліндажу. ОСОБА_4 вирішив припинити конфлікт та налякати їх. Дістав магазин, подивився на нього, побачив, що він споряджений холостим патроном, він був білим кольором. Після чого під`єднав магазин, дослав патрон до патронника, націлив дуло до низу та здійснив постріл. Після цього ОСОБА_9 побачив кров у ОСОБА_6 та почав надавати ппершу медичну допомогу, почався шум, всі почали вибігати з бліндажу і він, ОСОБА_4 , також вибіг з бліндажу. Далі командування вночі здійснювало шикування особового складу. Пізніше йому стало відомо, що ОСОБА_6 помер. Вказав, що постріл був один, він ставив запобіжник на одиночну стрільбу. Звідки взявся бойовий патрон від якого загинув ОСОБА_6 йому не відомо, в нього такого не було, у нього був лише холостий патрон, який він знайшов. Вказав, що зброя кожного солдата була біля нього, носили та зберігали її при собі. Він не пригадує чи чистив зброю після навчань. Стверджує, що був один постріл. Ствердив, що між ним та ОСОБА_6 жодного конфлікту не було, постріл здійснив лише для того, щоб зупинити конфлікт між ОСОБА_9 та загиблим. Повідомив, що умислу вбивати ОСОБА_6 у нього не було, був впевнений, що здійснює постріл холостим патроном, про те, що холостим патроном можна вбити людину не знав. Вказав, що він бачив кров у ОСОБА_6 , однак першу медичну допомогу не надавав. Про те, що він здійснив постріл признався тільки зранку, вказує, що його про це ніхто не запитував, тільки поліція. Чому на місці події не віднайдені всі гільзи йому не відомо. Коли помер ОСОБА_6 він не бачив. 
У ненавмисному позбавленні життя ОСОБА_6 щиро кається, готовий понести відповідне покарання. 
Також, повідомив, що його дружина їздила до дружини загиблого пропонувала фінансову допомогу, однак та відмовилася.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що загиблим є його батько. Вказав, що про загибель батька дізнався з телефонного дзвінка, їм зателефонували і сказали, що батька було вбито. Повідомив, що дружина обвинуваченого зверталася до його, потерпілого, матері і пропонувала фінансову допомогу. Вказав, що підтримує поданий ним цивільний позов, оскільки біль втрати батька дуже великий, який відчутний і до сьогодні.
Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомив, що загиблим був його батьком, і він був застрелений побратимом. Зауважив, що батько ніколи не розповідав, що у нього є конфліки з побратимами. Цивільний позов підтримує в повному обсязі. Також, повідомив, що щодо виплат дружина обвинуваченого спілкувалася лише з його мамою.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, повністю підтверджується і письмовими доказами дослідженими під час розгляду справи, а саме:
- протокол огляду місця події від 27.10.2023 року , відповідно до якого проведено огляд місця події: частина Рівненського загальновійськового полігону з GPS - координатами НОМЕР_19 та трупа ОСОБА_6 (а.с.11-47, т.1);
- протоколом огляду місця події від 27.10.2023 року: огляд проводився на території ІНФОРМАЦІЯ_4 , що в Малолюбашанській ОТГ, а саме бліндаж № 13, що розташований за координатами НОМЕР_19 (а.с. 59-61, т.1);
- протоколом огляду місця події від 27.10.2023 року (а.с. 71-75, т.1);
- актом про застосування службового собаки від 27.10.2023 р., відповідно до якого на опрацьованій території було виявлено відстрільну гільзу безпосередньо в бліндажі № 13 (а.с. 99, т.1);
- протоколом огляду трупа ОСОБА_6 від 27 жовтня 2023 року у місті Рівному в Рівненському обласному бюро-судово-медичної експертизи, під час огляду трупа ОСОБА_6 зафіксовано наявність одиночного вогнепального наскрізного кульового поранення грудей із наявністю вихідного отвору, а також, виявлені численні дрібні непроникаючі поранення передньої поверхні правої половини грудної клітки та передньої поверхні правого плеча у верхній та середній третинах, де виявлені білі пластмасові включення (а.с.100-118, т.1).
- доповідь про подію - виявлення тіла військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_6 без ознак життя від 27.10.2023 року, відповідно до якої 27.10.2023 року о 02 год. 45 хв. від командира навчального батальйону резерву сержантського складу надійшла доповідь про виявлення тіла з ножовим пораненням в району спини району нирки, в бліндажі № 13 на території бліндажного містечка «Патріот», якого опізнали як військовослужбовця солдат ОСОБА_6 . Місце виявлення - бліндажне містечко «Патріот» бліндаж № 13, військова частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 (а.с.123, т.1);
- актом службового розслідування (а.с. 4-7, т.2);
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 31.10.2023 року (а.с. 225-229, т.3);
- витягом № 2931 із журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції підтверджується факт, що ОСОБА_4 , перебував у стані алкогольного сп`яніння, рівень сп`яніння 0, 60 проміле (а.с.285, т.3).
Також, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, повністю підтверджується досліджуваними у судовому засіданні висновками:
- висновком судово-психіатричної експертизи № 307/23 від 15.11.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_4 не має відхилень у психічному розвитку, які не є виявами психічного захворювання, будь-яким психічним захворюванням не страждає, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними під час скоєння інкримінованих йому дій, в момент скоєння інкримінованого йому злочину у тимчасовому хворобливому стані не перебував, в стані фізіологічного афекту, а також в іншому емоційному стані, який би істотно вплинув на його поведінку під час злочину, у якому він підозрюється, не перебував. Характеризується активністю, потребою самостверджуватися, розвиненим почуттям суперництва, самолюбством, рисами демонстративності, прагненням до домінування, амбіційністю, схильністю до ризику, прагненням до спонтанності та емоційно насиченого життя (а.с.106-113, т. 2);
- висновком судово-медичної експертизи № 104 від 20.12.2023 року (а.с.116-125, т.2), відповідно до якої при судово-медичній експертизі трупа гр-на ОСОБА_6 , у нього було виявлено одиночне вогнепальне наскрізне кульове поранення грудей, по ходу ранового каналу якого встановлено ушкодження м`яких тканин правої передньої поверхні грудей, з ушкодженням міжреберних м`язів, наскрізні ушкодження правої легені, перелому 11 правого ребра по біляхребетній лінії, м`яких тканин правої половини спини у нижній частині.
Вхідний отвір вогнепального поранення представлений раною по передній поверхні верхньої третини передньої поверхні грудей (в описовій частині умовно позначена як рана №1), що розташована на висоті близько 134 см від підошовної поверхні стоп. Вихідний отвір даного поранення представлений раною на правій половині спини у нижній третині (в описовій частині умовно позначена як рана № 2), що розташована на висоті близько 119 см від підошовної поверхні стоп.
Про вогнепальне кульове походження вище зазначених ран №№1,2 та саме таке розташування вхідного і вихідного отворів свідчать встановлені в ході проведення експертизи трупа їх особливості (округла форма вхідної рани № 1 з наявністю дефекту тканин, шпарино-подібна форма вихідної рани № 2 без дефекту тканин, сполучення вхідного і вихідного отворів наскрізним рановим каналом, характер перелому 11-го ребра тощо), а також результати медико-криміналістичної експертизи вилучених клаптів шкіри із вказаними ранами, які викладені у Висновку експерта № № 171-172-мк від 06.11.2023 року;
Встановлений одиночний характер даного вогнепального кульового поранення грудей ОСОБА_6 вказує на те, що воно було спричинене одноразовим пострілом з вогнепальної зброї. Напрямок ранового каналу даного поранення справа наліво, згори донизу та спереду дозаду.
Зазначене вище вогнепальне поранення грудей спричинене прижиттєво, незадовго до настання смерті ОСОБА_6 , що підтверджується встановленими при експертизі трупа властивостями ушкоджень (наявністю та вираженістю крововиливів по ходу ранового каналу, відсутністю ознак загоєння ран та зрощення кісток), наявністю ознак зовнішньої та внутрішньої кровотечі, проявами малокрів`я внутрішніх органів тощо.
Встановлене у ОСОБА_6 наскрізне вогнепальне кульове поранення грудей з масивними ушкодженнями судин, легені та кісток скелету, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння (згідно п. 2.1.3. і),й),о),п) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», Наказ МОЗ України № 6 від 17.01.1995 p.). відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень і перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого.
Поруч з вищеозначеним при експертизі трупа відмічено чисельні дрібні непроникаючі поранення передньої поверхні правої половини грудної клітки та передньої поверхні правого плеча у верхній та середній третинах, в просвіті яких подекуди виявлені від мікроскопічних до 0,2-0,1 см нерівні білі пластмасові включення. Зазначені ушкодження утворилися в результаті травматичної дії даних часток, найбільш імовірно при пострілі холостим патроном з нарізної зброї.
Наведені поранення, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», Наказ МОЗ України № 6 від 17.01.1995 p., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, і не перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого.
Смерть гр-на ОСОБА_6 настала внаслідок отриманого наскрізного вогнепального кульового поранення грудей з масивними ушкодженнями легень тощо, що супроводжувалося розладами кровообігу за рахунок вираженої внутрішньо-грудної і зовнішньої кровотечі та масивної крововтрати, яка і стала безпосередньою причиною смерті.
Окрім вище зазначеного вогнепального поранення грудей та ушкодженням від елементів пострілу холостого патрона, будь-яких інших ушкоджень на тілі ОСОБА_6 в ході проведення експертизи не встановлено.
Будь-яких тілесних ушкоджень на тілі гр-на ОСОБА_6 , які нанесені «не у період настання смерті», колото-різаних рани чи ушкодження внаслідок травматичних дій клинком ножа, ушкоджень характерних для самооборони чи спричинення власноруч, ушкоджень притаманних для таких, що утворюються при падінні на площині, не виявлено.
Встановлена форма та розміри вхідної вогнепальної рани (округла, діаметром близько 5,5 мм, краї рани не співставляються за рахунок наявного дефекту шкіри колоподібної форми діаметром близько 0,3 см) та з врахуванням даних медико- криміналістичної експертизи клаптів шкіри із ранами №№1,2, в сукупності, можна висловитись, що вогнепальне поранення ОСОБА_6 , імовірно, було спричинене кулею калібру близько 5, 45 мм.
Локалізація вхідної і вихідної вогнепальних ран (відповідно передній поверхні грудей (рана № 1) та на правій половині спини (рана № 2)), дають підставу стверджувати, що під час пострілу ОСОБА_6 був обернений до дульного зрізу зброї передньо-правою поверхнею тіла.
При розтині трупа ОСОБА_6 відмічено запах алкоголю від органів і порожнин; згідно Висновку експерта № 1539 від 06.12.2023 року відомо, що при судово-медичній експертизі взірця крові та сечі з трупа гр. ОСОБА_6 1976 р.н. виявлено етиловий спирт, концентрація якого становить відповідно 1,89%о, та 3,87%о (промілле). Така концентрація алкоголю в крові живих осіб може відповідати стану алкогольного сп`яніння середнього ступеня;
- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 104 А від 22 березня 2024 року, відповідно до якого надані на експертизу покази ОСОБА_4 (протокол слідчого експерименту) щодо обставин та механізму травмування ОСОБА_6 27 жовтня 2023 року, відповідають отриманим під час експертизи трупа останнього, даним. А саме взаєморозташування нападника та потерпілого, з ймовірним напрямом вісі дульного кінця зброї. Поруч з тим відсутнє посилання на щонайменше два постріли з вогнепальної зброї, які спричинили травматизацію та характер набою (набоїв) - споряджені кулею тощо (а.с.128-132, т.2);
- висновком судової медико-криміналістичної експертизи № 175-мк, відповідно до якої на шкіряному клапті з ділянки правої половини передньої поверхні грудної клітки від трупа ОСОБА_6 виявлена одна наскрізна рана з ознаками вхідної вогнепальної; рана без супутніх факторів пострілу. На шкіряному клапті з ділянки правої половини спини від трупа ОСОБА_6 виявлена одна наскрізна рана з ознаками вихідної вогнепальної. Дані вогнепальні рани спричинені одночасно внаслідок одного пострілу з нарізної зброї кулею калібру 5,45 мм з відстані від 30 см. та більше та є характерними для спричинення внаслідок пострілу з АК-74. На шкіряному клапті з ділянки правої половини передньої поверхні грудної клітки від трупа ОСОБА_6 також виявлені шість ненаскрізних (поверхневих) ран з ознаками забійно-рваних, без супутніх факторів пострілу з включеннями дрібних нерівних часток (уламків) з щільної речовини білого кольору, без магнітних властивостей, схожих на пластик - найбільш імовірно фрагментів зруйнованої пластикової кулі до холостого патрону, які виникли внаслідок травматичних двій даних часток найбільш імовірно при пострілі холостим патроном з нарізної зброї відстані біля від 30 см до 2-х метрів (а.с.134-137, т.2);
- висновком судово медико-криміналістичної експертизи № 176-мк, згідно з якою на тканині теніски від трупа ОСОБА_6 виявлене одне вхідне вогнепальне пошкодження тканини розташоване у верхній третині переда справа. На тканині теніски від трупа ОСОБА_6 виявлене одне вихідне вогнепальне пошкодження розташоване вогнепальне пошкодження тканини розташоване у середній третині спинки, дещо справа. - супутніх факторів пострілу по краях пошкоджень та навколо їх з обох сторін - не виявлено. Дані вогнепальні пошкодження спричинені одночасно внаслідок одного пострілу з нарізної зброї кулею калібру 5, 45 мм з відстані від 30 см. та більше та є характерними для спричинення внаслідок пострілу з АК-74. На тканині теніски від трупа ОСОБА_6 також виявлені численні розриви тканини розташовані у верхній третині передньої поверхні правого рукава; пошкодження без супутніх факторів пострілу; по краях всіх пошкоджень та навколо їх з обох сторін - не виявлено; по краях пошкоджень та на поверхнях верхньої половини переда та передньої поверхні правого рукава виявлені не щільно зафіксовані дрібні, нерівні частки (уламкі) щільної речовини білого кольору без магнітних властивостей, схожих на пластик - найбільш імовірно фрагментів зруйнованої пластикової кулі до холостого патрону, які виникли внаслідок травматичних дій даних часток при пострілі холостим патроном з нарізної зброї відстані біля від 30 см до 2-х метрів (а.с. 140-144, т. 2);
- висновком судової імунологічної експертизи №1218 від 10.11.2023, відповідно до якої кров ОСОБА_6 належить до групи А із ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. На представлених змивах (об`єкти №1-3) із огляду місця події виявлена кров людини, при серологічному досліджені якої встановлені антигени А, Н та ізогемаглютиніном анти-В. Дані ознаки властиві особі групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н, яким є ОСОБА_6 (а.с.146-147, т.2); 
- висновку судової імунологічної експертизи №1219 від 17.11.2023, яким встановлено, що кров ОСОБА_6 за груповою належністю виявлена також на представленій кофті-термобілізні, гумових шльопанцях, куртці-костюмі з утеплювачем, які були вилучені у ОСОБА_6 (а.с. 149-150, т.2);
- висновком судової імунологічної експертизи №1220 від 20.11.2023 кров ОСОБА_6 за груповою належністю виявлена, також на футболці та штанах термобілизни свідка ОСОБА_9 (а.с. 152-153, т.2);
- висновком експерта № СЕ-19/118-23/12170-БЛ від 21.11.2023, відповідно до якого стрільба чергою (в автоматичному режимі) з автомата конструкції Калашникова «АК-74» калібру 5,45х39 мм № НОМЕР_3 , за умови, коли перший заряджений для стрільби бойовий патрон калібру 5,45х39 мм з кулею «ПС», а другий холостий патрон калібру 5,45х39 мм з кулею-імітатором, відбувається. Стрільба чергою (в автоматичному режимі) з автомата конструкції Калашникова «АК-74» калібру 5,45х39 мм № НОМЕР_3 , за умови, коли перший заряджений для стрільби холостий патрон калібру 5,45х39 мм з кулею-імітатором, а другий бойовий патрон калібру 5,45х39 мм з кулею «ПС», не відбувається (а.с.163-171, т.2); 
- висновком експерта № СЕ-19/118-23/11577-БЛ від 07.11.2023, відповідно до якого наданий на експертизу предмет ззовні схожий на автомат, є бойовою нарізною вогнепальною стрілецькою зброєю - автомат конструкції Калашникова «АК-74» калібру 5,45х39 мм № НОМЕР_3 . Досліджуваний автомат справний та до стрільби придатний. Здійснити постріл з досліджуваного автомата «АК-74» калібру 5,34х39 мм № НОМЕР_3 , без натискання на спусковий гачок неможливо (а.с.180-185, т.2);
- висновком експерта № СЕ-19/118-23/11576-БЛ від 09.11.2023 року, відповідно до якого предмет схожий на гільзу, який виявлений та вилучений 27 жовтня 2023 року, на території ІНФОРМАЦІЯ_4 , який розташований в с. Мала Любаша Рівненського району Рівненської області, є складовою частиною боєприпаса, а саме стріляною гільзою до проміжного патрона калібру 5,45х39 мм, зразка 1974 року. Гільза, яка виявлена та вилучена 27 жовтня 2023 року, на території Рівненського військового полігону, який розташований в с. Мала Любаша Рівнен6ського району Рівненської області, відстріляна з автомата «АК-74» калібру 5,45х39 мм № НОМЕР_3 (а.с.191-198, т.2);
- висновком експерта № СЕ-19/118-23/11911-ФХВР від 29.11.2023 року , відповідно до якого в складі нашарувань речовин на поверхні тканини темно-зеленого кольору (вирізки тканини матрацу), який було вилучено в ході огляду 27.10.2023 року, виявлено продукти пострілу (згоряння) бездимного пороху. Постріл проводили набоями, які були споряджені пороховим зарядом на основі одноосновного нітроцелюлозного пороху (а.с. 213-218, т.2);
- висновком судової вибухово-технічної експертизи СЕ-19/118- 23/11915-ФХВР від 08.12.2023, згідно з яким в складі нашарувань речовин, які містились на штанах зеленого кольору та футболці на довгий рукав зеленого кольору (светрі), які вилучені у ОСОБА_4 виявлено продукти пострілу (згоряння) бездимного пороху. Постріл здійснювався набоями, які були споряджені пороховим зарядом на основі одноосновного нітроцелюлозного пороху (а.с. 223-229, т.2).
- висновком судової вибухово-технічної експертизи СЕ-19/118- 23/11916-ФХВР від 07.12.2023, відповідно до якого у складі нашарувань речовин, які містились на полімерних фрагментах білого кольору, які були вилучені 27.10.2023 року в ході слідчих (розшукових) дій виявлено продукти пострілу (згоряння) бездимного пороху. Постріл здійснювали набоями, які були споряджені пороховим зарядом на основі одноосновного нітроцелюлозного пороху (а.с. 236-243, т.2);
- висновком судової вибухово-технічної експертизи СЕ-19/118- 23/11914-ФХВР від 06.12.2023, відповідно до якого в складі нашарувань речовин на фрагментах марлевих тампона із змивів із правої щоки, лівої щоки, правої кисті, лівої руки ОСОБА_6 виявлено продукти пострілу (згоряння) бездимного пороху. Постріл здійснювали набоями, які були споряджені пороховим зарядом на основі одноосновного нітроцелюлозного пороху (а.с. 5-14, т.3);
- висновком судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/118-24/1297-ФХВР від 22.03.2024, яким встановлено. що на внутрішній поверхні дульця гільзи (яка містилась в сейф-пакеті EC МВС Україна Л№2749764) не виявлено слідів міді, яка характерна для матеріалів оболонкових куль. В складі нашарувань речовин, які містились: на внутрішніх поверхнях гільз з холостих патронів, бойових патронів (знаходилися в сейф-пакеті ЕС МВС Україна № 2749749) та на внутрішній поверхні гільз (знаходилися в сейф-пакеті ЕС МВС Україна № 2749764) виявлено продукти пострілу. В складі виявлених продуктів пострілу, наданих зразків порохів (холостих та бойових патронів), а також в складі об`єктів дослідження (згідно висновків експерта № СЕ-19/118-23/11915-ФХВР, № СЕ-19/118-23/11913-ФХВР, № СЕ-19/118-23/11916-ФХВР, № СЕ-19/118-23/11911-ФХВР, № СЕ-19/118-23/11914-ФХВР) виявлено компонент (стабілізатор) нітроцелюлозних порохів - дифеніламін (а.с. 55-68, т.3);
- висновком № СЕ-19/118-24/820-ФХД від 05.03.2024 року, відповідно до якого надані на дослідження фрагменти матеріали білого кольору (знаходилися у сейф-пакеті ЕС МВС № 2477649) та три фрагменти матеріалу білого кольору (знаходилися у сейф-пакеті ЕС МВС № 2749774) виготовлені з полімерного матеріалу на основі полістиролу. Надані на дослідження фрагменти матеріалу білого кольору (знаходилися у сейф-пакеті ЕС МВС № 2477649) та три фрагменти матеріалу білого кольору (знаходилися у сейф-пакеті ЕС МВС № 2749774) мають спільну родову належність за матеріалом виготовлення (а.с.75-80, т.3). Зазначене підтверджує наявність пострілу холостим патроном;
- висновком судової молекулярно-генетичної експертизи за № СЕ-19/103-23/12830-БД від 15.03.2024, відповідно до якого генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених на зрізах нігтьових пластин з правої (об`єкти №№ 1-5) та лівої (об`єкти №№6-10) рук ОСОБА_6 збігаються між собою. Збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та не збігаються з генетичними ознаками зразків букального епітелію підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.138-157, т.3).
Також, у судовому засіданні були дослідженні покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , надані на досудовому розслідуванні та зафіксовані за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації (ч. 11 ст. 615 КПК України), оскільки свідки не мали можливості з`явитися у судове засідання в силу своїх військових обов`язків. .
Так, свідок ОСОБА_12 , зазначив, що проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 . Так, 24.10.2023 його, та ще 11 осіб з частини, було направлено на загальновійськовий полігон на сержантські курси, в тому числі був і загиблий ОСОБА_14 . З останнім познайомився одразу коли був мобілізований, характеризує його лише з позитивної сторони, був дуже спокійний. Обвинуваченого ОСОБА_15 , також знає по службі, зауважив, що він має запальний характер. Повідомив, що ОСОБА_4 товаришував з ОСОБА_9 та ОСОБА_16 . Повідомив, що коли вони їхали на навчання з частини їм видавали автомати АК 74, 4 магазини до них, патронів не видавали, солдати у яких були патрони здали їх при приїзді. Вказав, що на полігоні він, свідок проживав у бліндажі № 13, де і сталася подія. Повідомив, що ліжко загиблого ОСОБА_6 знаходилося через три ліжка від його. Так, 26 жовтня 2023 року, після вечірньої перевірки у бліндажі кожен займався своїми справами, десь о 21 год. 30 хв., хлопці почали розпивати алкоголь, зокрема ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , серед них був і загиблий. Через деякий час, ОСОБА_6 , пішов спати, хлопці його розбудили він випив ще і заснув. Свідок вказав, що далі він заснув, прокинувся десь о першій годині ночі, вийшов на двір до туалету і почув, що ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 розмовляють із сусіднього бліндажу. Повернувшись до бліндажу, він, свідок, знову ліг спати, через деякий час прокинувся від пострілів, яких було ніби два, і стояв гострий запах пороху. Однак, він не одразу встав, а лише коли почув крики про медичну допомогу. Прокинувшись, побачив, що ліжко ОСОБА_6 знаходиться серед кімнати, ОСОБА_6 лежав на підлозі, біля нього був ОСОБА_9 , ОСОБА_4 він не бачив. Він, свідок, вийшов на вулицю зателефонував командиру, і повернувшись у бліндаж вже побачив ОСОБА_4 , який з ОСОБА_17 , виганяли всіх з бліндажу. Зі слів ОСОБА_9 йому, свідку, стало відомо, що стріляв ОСОБА_4 .
Свідок ОСОБА_13 , повідомив, що він служить у військовій частині НОМЕР_1 , з потерпілим та обвинуваченим проживали в одному бліндажі № 13 на палігоні. Вказав, що ОСОБА_4 вів себе по хамські. Повідомив, що у ту ніч коли трапилася подія він ліг спати десь о 21 год. 30 хв. О другій годині ночі він прокинувся до туалету, біля ліжка ОСОБА_6 були ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , останні щось говорили до ОСОБА_6 , однак той нічого не відповідав, просто лежав. Голосніше говорив ОСОБА_9 . Після того як він, свідок, повернувся до бліндажу, хлопці почали говорити ще голосніше, на що він, ОСОБА_13 , зробив зауваження. Зброї він ні у кого з них в руках не бачив. Згодом, за хвилин 15, після того як він ліг, він почув постріл, про кількість не може відповісти, ніби один, далі було чути крики ОСОБА_9 про медичну допомогу, ОСОБА_4 був поряд, у нього зброї він, свідок не бачив. Повідомив, що зі слів ОСОБА_9 йому стало відомо, що стріляв ОСОБА_4 , ще він розповідав, що патрон ОСОБА_4 ніби знайшов.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що проходить військову службу у в/ч НОМЕР_2 на посаді командира роти, для ОСОБА_4 під час проведення навчань являвся начальником. Повідомив, що вночі з 26 на 27 жовтня 2023 року йому зателефонували і повідомили, що є поранений солдат. Після надходження повідомлення він прибув на місце події до бліндажу, ОСОБА_6 вже був без ознак життя, тіло холодне. Одразу, вночі відбулося шикування усіх осіб, які жили у бліндажі, де трапилася подія, однак ніхто нічого з курсантів не повідомив. Під час шикування були виявлені курсанти з ознаками сп`яніння, серед них ОСОБА_4 та ОСОБА_9 . У осіб, які мали ознаки алкогольного сп`яніння була вилучена зброя. ОСОБА_4 повідомив про те, що він здійснив постріл лише тоді, коли його допитувала слідчо-оперативна група, яка приїхала на місце події. Повідомив, що патрони бойові та холості ОСОБА_4 та іншим військовослужбовцям цього бліндажу не видавалися. Вони прибули на навчання із закріпленою за ними зброєю без набоїв. Зброя ОСОБА_4 була вилучена слідчими на місці події. Зі зброєю військовослужбовці знаходилися постійно, на зберігання не здавали, оскільки в цей час проходили навчання.
Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, за обставин, встановлених та зазначених судом вище.
Згідно з обвинувальним актом старший сержант ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що він у порушення вимог ст. ст. 3, 27 Конституції України, ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, 27 жовтня 2023 року у проміжок часу із 01 години 00 хвилин до 02 години 00 хвилин (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи у приміщенні бліндажу №13, що на території військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті іншої людини та бажаючи їх настання, із використанням закріпленої за ним вогнепальної стрілецької зброї автомату конструкції Калашникова 5,45 мм АК-74 із заводським № НОМЕР_3 , здійснив один постріл у ділянку грудей солдата ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді: одиночного вогнепального наскрізного кульового поранення грудей по ходу раневого каналу якого встановлено ушкодження м`яких тканин правої передньої поверхні грудей, із ушкодженням міжреберних м`язів, наскрізного ушкодження правої легені, перелому 11-го правого ребра по біляхребетній лінії, м`яких тканин половини спини у нижній частині, що супроводжувалося розладами кровообігу за рахунок вираженої внутрішньо-грудної і зовнішньої кровотечі та масивної крововтрати і стало причиною смерті ОСОБА_6 у досить короткий проміжок часу на місці події.
Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Кримінальна відповідальність за вбивство через необережність передбачено ст. 119 КК України, а за умисне вбивство - ст. 115, де визначено умисне вбивство як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Враховуючи те, що ці склади злочинів відрізняються за формою вини, то відмежування слід здійснювати за ознаками суб`єктивної сторони злочинів.
Умисне вбивство (ст. 115 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.
Так, умисне вбивство характеризується умисною формою вини у вигляді прямого або непрямого умислу, тобто винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо допускає їх настання. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема врахувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.
Про намір на позбавлення життя свідчить умисне спричинення ушкоджень в життєво важливі органи потерпілого, в результаті чого настає його смерть.
Для кваліфікації безпосереднє і вкрай важливе значення має встановлення виду прямого умислу за ступенем конкретизації у свідомості суб`єкта злочину передбачення можливості настання суспільно небезпечних наслідків, до яких відносять визначений, альтернативний і невизначений умисел, оскільки вчинене може бути кваліфіковане як замах на злочин лише за умови встановлення прямого визначеного умислу, де особа має конкретне, точне уявлення про індивідуально визначений результат свого діяння, передбачає можливість (неминучість) настання конкретних суспільно небезпечних наслідків.
Вбивство з необережності, на відміну від умисного вбивства, має місце лише при необережній формі вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння. Необережність є злочинною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення. Необережність є злочинною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.
Основною відмінністю між умисним вбивством та вбивством з необережності виступає безпосередньо ставлення особи до вчинення злочину та наявність прямого умислу.
Згідно з положеннями ст. 24 КК наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.
Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.
Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи. Порушення цієї вимоги породжує серйозні помилки щодо кваліфікації злочину.
Про це неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах та вказував на необхідність врахування суб`єктивного ставлення винного до наслідків своїх дій (постанови від 09 жовтня 2018 року у справі № 760/4968/15-к, від 18 жовтня 2018 року у справі № 348/1153/17, від 08 листопада 2018 року у справі № 360/718/16-к, від 18 грудня 2018 року у справі № 569/2944/16-к, від 17 вересня 2020 року у справі № 286/4163/19 тощо).
Для відмежування умисного вбивства (ст. 115 КК) від вбивства з необережності (ч. 1 ст. 119 КК) судом беруться до уваги досліджені в судовому засіданні докази, які вказують на мотив і спрямованість умислу особи. Питання про спрямованість умислу суд вирішує з урахуванням усіх обставин кримінального правопорушення (обстановки, способу вчинення, знаряддя злочину, кількості, характеру та локалізації тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому, і причин припинення своїх дій винною особою).
Верховний Суд у своїх рішеннях з посиланням на п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" неодноразово зазначав, що основним критерієм у розмежуванні умисного вбивства від інших суміжних складів злочинів є суб`єктивне ставлення винуватого до наслідків своїх дій. При умисному вбивстві (ст. 115 КК) на відміну від заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), або вбивства через необережність (ст. 119 КК), настання смерті потерпілого охоплюється умислом винуватої особи.
Вирішуючи питання, який саме вид умислу мав місце у конкретному випадку, необхідно враховувати три ознаки, які характеризують психічне ставлення особи до вчиненого нею діяння і його наслідків: 1) усвідомлення особою суспільної небезпеки свого діяння; 2) передбачення його суспільне небезпечних наслідків; 3) бажання настання таких наслідків або свідоме припущення їх настання. Перші дві ознаки (усвідомлення і передбачення) характеризують процеси, які відбуваються у психіці суб`єкта і тому складають інтелектуальний момент (елемент, компонент) умислу. Третя ознака (бажання чи свідоме припущення наслідків) характеризує вольову сферу особи й утворює вольовий момент умислу.
За змістом ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно і до ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Тобто, дотримуючись засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише у тому випадку, коли вина особи доведена поза розумним сумнівом.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі №321/954/14-к.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішенні «Коробов проти України» від 27.10.2011 року- «що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумні сумніви», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконлових, чітких і узгоджених між собою висновків.
На обгрунтування вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, сторона обвинувачення покликалася лише на покази свідка ОСОБА_9 , який на досудовому слідстві показав, що він є військовослужбовцем, солдат, водій кулеметного відділення 1 взводу окремого кулеметного взводу військової частини НОМЕР_1 . Показав, що в ніч з 26 на 27 жовтня 2023 року, коли сталося вбивство, він знаходився у бліндажі № 13, на території загальновійськового полігону, де вони проходили навчання, у бліндажі їх жило 22-23 особи. Вказав, що після десятої години 26.10.2023 вони у бліндажі розпивали алкогольні напої, ОСОБА_19 , також вживав спиртні напої. Повідомив, що загиблий вже лежав на закріпленому за ним ліжку, не рухався, був дуже п`яним. Після того, як вони розпили алкоголь у їхньому бліндажі, він, свідок, обвинувачений та ОСОБА_20 пішли до сусіднього бліндажу, де теж вживали алкоголь. Повернувшись, він, свідок та ОСОБА_20 лягли на ліжка, щось трохи говорили, трохи гортали телефони. ОСОБА_19 в цей час підійшов до ліжка загиблого витягнув його посеред бліндажу, та із матрасом стягнув загиблого на підлогу, щось до нього говорив. Вказав, що загиблий нічого ОСОБА_21 не відповідав, оскільки був дуже п`яний. Повідомив, що загиблий коли лежав, то справив малу потребу на ліжко. Він, свідок, звернувся до ОСОБА_4 , щоб той залишив загиблого, що, типу, не має різниці хто там обмочився. Далі, він свідок, заснув. Через деякий час прокинувся від пострілів, прокинувшись побачив, що на підлозі лежить загиблий, а біля нього неподалік ОСОБА_19 зі зброєю в руках, на той час дуло було опущено до низу. Він, підбіг до загиблого, і почав надавати першу медичну допомогу. Повідомив, що загиблий нічого не сказав, просто дивися на нього. Через деякий час він, свідок, зрозумів, що ОСОБА_22 помер. Також, свідок вказав, що їм були видані автомати і чотири магазини до них, однак без патронів, патрони видавалися лише при навчаннях. Повідомив, що зброя кожного солдата знаходилася біля нього. Також, вказав, що йому не відомо чи були у ОСОБА_4 бойові патрони. 
Також, прокурор покликався на протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 від 27.10.2023 року (а.с. 196-208, т.1), де останній, також, вказує на те, що між обвинуваченим та загиблим був конфлікт, і що, він бачив, що після того, як він прокинувся від звуку пострілу, то дуло автомата у руках ОСОБА_6 було направлено в груди ОСОБА_6 . Такж, зазначив, що причини конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 йому не відома.
Враховуючи викладене, сторона обвинувачення стверджувала, що ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті іншої людини та бажаючи їх настання, із використанням закріпленої за ним вогнепальної стрілецької зброї автомату конструкції Калашникова 5,45 мм АК-74 із заводським № 6153863, здійснив один постріл у ділянку грудей солдата ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіявши останньому тілесні ушкодження, які стали причиною смерті ОСОБА_6 у досить короткий проміжок часу на місці події.
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні допитаний не був, оскільки місце перебування його не відомо, останній самовільно залишив військову частину, а тому покази останнього досліджувалися відповідно до ч. 11 ст. 615 КПК України.
Однак, з показів ОСОБА_4 , які останній надавав у судовому засіданні, встановлено, що конфлікт був саме між свідком ОСОБА_9 і потерпілим ОСОБА_6 , з причин того, що загиблий обмочив ліжко ОСОБА_9 , яке стояло поряд ліжка ОСОБА_6 , і що постріл ОСОБА_4 здійснив з метою налякати і припинити конфлікт між ними.
Покази ОСОБА_4 , які він надавав у судовому засіданні, узгоджуються із показами, які він надав під час досудового розслідування, і під час проведення слідчого експерименту за його участі.
У своїх показах свідок ОСОБА_13 , який бачив біля ліжка ОСОБА_6 і свідка ОСОБА_9 , і обвинуваченого ОСОБА_4 , також, стверджував, що голосніше у виясненні відносин був ОСОБА_9 .
Окрім того, відповідно до висновку судової молекулярно-генетичної експертизи за № СЕ-19/103-23/12830-БД від 15.03.2024 генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених на зрізах нігтьових пластин з правої (об`єкти №№ 1-5) та лівої (об`єкти №№6-10) рук ОСОБА_6 збігаються між собою. Збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та не збігаються з генетичними ознаками зразків букального епітелію підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
Генетичні ознаки клітин, виявлених на зрізах нігтьових пластин з правої та лівої рук ОСОБА_4 , збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_4 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію свідка ОСОБА_9 та зразка крові трупа ОСОБА_6 (а.с.138-157, т.3).
Вказане, може свідчити, що конфлікту між загиблим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 не було, і що останній не стягував ОСОБА_6 з ліжка, як стверджував свідок ОСОБА_9 .
Таким чином, враховуючи розбіжності між показами обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_9 у суду виникають сумніви, щодо наявного між загиблим і обвинуваченим конфлікту.
Окрім того, суд погоджується з стороною захисту, що висновок судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/118-23/11912-ФХВР від 05.12.2023, відповідно до якої в складі нашарувань речовин на фрагментах марлевих тампонів із змивів з лобної ділянки голови, обох щік, лівої та правої руки свідка ОСОБА_9 виявлено продукти пострілу (згоряння) бездимного пороху, може свідчити про той факт, що в момент пострілу останній знаходився поряд із загиблим ОСОБА_6 , оскільки як повідомляв ОСОБА_9 в той день і на передодні у них не було навчань і він не стріляв з автомата, що може спростовувати слова свідка ОСОБА_9 , що в момент пострілу він спав на своєму ліжку.
Суд враховує той факт, що це лише може свідчити про те, що в момент пострілу свідок ОСОБА_9 був поряд із загиблим, однак, це також викликає сумніви щодо наданих показань вказаним свідком.
Окрім того, у висновку додаткової судово-медичної експертизи № 104 А від 22 березня 2024 року, зазначено, що надані на експертизу покази ОСОБА_4 (протокол слідчого експерименту) щодо обставин та механізму травмування ОСОБА_6 27 жовтня 2023 року, відповідають отриманим під час експертизи трупа останнього, даним. А саме взаєморозташування нападника та потерпілого, з ймовірним напрямом вісі дульного кінця зброї. 
Відповідно до ч. 3 ст 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. 
Інших належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували наявність конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , і які б «поза розумним сумнівом» підтверджували те, що ОСОБА_4 умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_6 та бажаючи їх настання здійснив один постріл у ділянку грудей солдата ОСОБА_6 , внаслідок чого останній помер, суду надано не було.
Окрім того, суд враховує те, що постріл не був прицільним у життєво важливі органи, що могло б свідчити про наявність прямого умислу ОСОБА_4 на вбивство ОСОБА_6 . Суд приймає до уваги той факт, що ОСОБА_4 вчинив усі необхідні дії для здійснення пострілу із вогнепальної зброї, однак вказані дії він вчинив не з метою позбавити життя ОСОБА_6 , а з метою припинити конфлікт між потерпілим і свідком ОСОБА_9 .. Окрім того, обвинувачений був впевнений в тому, що здійснює постріл холостим патроном.
Факт того, що ОСОБА_4 був переконаний, що у магазині холостий патрон підтверджується і висновками експертів, які зазначені вище та вказують на те, що постріл холостим патроном дійсно був.
Стороною обвинувачення не доведено того факту, що ОСОБА_4 було відомо, що у магазині автомата є бойові патрони, і що саме обвинувачений їх туди помістив.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав той факт, що він здійснив постріл, однак холостим патроном, і він не знав, що від дії холостого патрону людина може померти, про те, яким чином у магазині опинився бойовий патрон він також не знає.
Заслухані свідки, також, підтвердили той факт, що бойові патрони їм не видавалися.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_4 усвідомлював суспільну небезпеку свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав настання таких наслідків, а саме у вигляді смерті ОСОБА_6 . Тобто не доведено в діях ОСОБА_4 ні інтелектуальної, ні волольової ознаки характерної для прямого умислу.
Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставини, які пом"якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, часткове відшкодування завданого збитку.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
При вирішенні питання призначення ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, наявність обставини, що пом`якшують покарання, наявність обставини, що його обтяжує, особу обвинуваченого, який у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його відношення до скоєного, надані характеристики, зокрема: службову характеристику, де зазначено, що ОСОБА_4 зарекомендував себе грамотним військовослужбовцем, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, грубих порушень військової дисципліни обліково не було, позитивну характеристику за місцем проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, частково відшкодував завдану шкоду потерпілим та вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових кримінальних правопорушень, слід обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, в межах передбачених санкцією ч. 1 ст. 119 КК України.
Окрім того, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , неможливе без ізоляції від суспільства.
Потерпілий ОСОБА_6 пред`явив до обвинуваченого цивільний позов про стягнення моральної шкоди у розмірі 500 000 грн.
В обгрунтування позову покликається на те, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 він, позивач, втратив батька і ця втрата є непоправною, як наслідок він відчуває моральні страждання, які супроводжуються втратою сну, апетиту, неврозністю, руйнування звичного для нього перебігу життя, погіршення його психоемоційного стану та здоров`я, відчуття постійної тривоги, порушення сталого режиму дня.
Представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала позовні вимог в повному обсязі та просила суд їх задоволити з підстав викладених у ньому.
Потерпілим ОСОБА_11 , також, було пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди у розмірі 500 000 грн.
В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_23 , помер його батько ОСОБА_6 , і ця втрата є непоправною, як наслідок , він поніс глибокі моральні та душевні страждання, оскільки за життя батька він перебував з ним у тісних сімейних відносинах, смерть батька дуже вразила його, змінила його життя, душевні стражлання його не залишають і триватимуть все життя.
Під час надання показів потерпілий ОСОБА_11 підтримав поданий ним цивільний позов.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні визнали позовні вимоги частково, зокрема в частині стягнення з ОСОБА_24 на користь цивільних позивачів по 250 000 гривень. Також, просили врахувати те, що частину коштів вони вже відшкодували.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди ", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.
Розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Частиною 2 статті 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.
Внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 цивільним позивачам ОСОБА_6 та ОСОБА_11 було спричинено непоправну моральну шкоду, яка пов`язана зі смертю та втратою батька. Втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню. Вони назавжди позбавлені батьківської любові та підтримки. Душевні страждання та вимушеність їх життєвих змін, у зв`язку із втратою батька, є тяжкими, час та зусилля, необхідні для відновлення їх повноцінного життя є довгим та складним.
На переконання суду, враховуючи характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали потерпілі з приводу наслідків протиправних діянь обвинуваченого, які полягають у душевних стражданнях з приводу непоправної втрати - смерті батька, порушено нормальний спосіб життя, у зв`язку з чим докладаються значні зусилля для його налагодження та організації, суд вважає, що сума відшкодувань за завдану їм моральну шкоду підлягає до задоволення в сумі по 275 000 гривень. Вказана сума, на думку суду, відповідатиме вимогам розумності та справедливості, та відповідатиме характеру вчиненого обвинуваченим правопорушення.
Окрім того, суд враховує, що обвинувачений відшкодував потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_11 кошти у розмірі по 109 000 грн. кожному, що підтверджується долученими до матеріалів справи квитанціями.
Таким чином, до стягнення з ОСОБА_4 на користь кожного з позивача підлягає сума у розмірі 166 000 грн. 
Відповідно до ухвали Костопільського районного суду Рівненської області від 28 травня 2026 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 26.07.2026 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експертів. 
Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 96-1, 96-2 КК України, ч. 9 ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
На підставі викладеного та керуючись ст.374,376,395, 615 КПК України, суд, - 
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, на підставі якої, призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 7 (сім) місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 14 год. 45 хв. 27 жовтня 2023 року.
До набрання вироком законної сили, залишити засудженому ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, але не довше 60 (шістдесяти) днів з дня проголошення цього вироку.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 завдану моральну (немайнову) шкоду у розмірі 166 000 гривень 00 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11 завдану моральну (немайнову) шкоду у розмірі 166 000 гривень 00 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави, процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 135 355 грн. 25 коп.
Скасувати накладений відповідно до ухвали Рівненського міського суду Рівненської області № 569/20985/23 від 23.10.2023 року арешт на речі вилучені 27.10.2023 в ході огляду місця події, який проводився на території військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_2 (а.с.58, т.1).
Скасувати накладений відповідно до ухвали Рівненського міського суду Рівненської області № 569/20985/23 від 31.10.2023 року арешт на: вирізку з матрацу з пошкодженнями, фрагмент полімерного матеріалу білого кольору, три уламки білого кольору, чотири магазини до автомата, вилучені 27.10.2023 в ході огляду місця події, який проводився на території військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_2 (а.с.68, т.1).
Скасувати накладений згідно з ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області № 569/20985/23 від 31.10.2023 року арешт на: гаманець із грошовими коштами в сумі 55 грн.; двома банківськими картами банку Приватбанк № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 ; посвідчення водія НОМЕР_6 від 07.02.2017, паспорт громадянина України № НОМЕР_7 від 12.04.2019, військовий квиток НОМЕР_8 від 15.05.2012 видані на ім`я ОСОБА_4 ; мобільний телефон марки BQ Tank Power, IMEI НОМЕР_9 , НОМЕР_9 без сім-карти; мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 10 IMEI: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 із сім-картою абонентським номером НОМЕР_12 ; штани термобілизни зеленого кольору та светр зеленого кольору, вилучені 27.10.2023 під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 (а.с.201, т.3);
Речові докази по справі, а саме:
- автомат конструкції Калашникова 5,45 мм АК-74 зав. № НОМЕР_13 , 1989 року, поміщений до поліетиленового пакету, сейф пакет WAR1782845 в якому знаходиться сумка з чотирма магазинами до автомату, (знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів ГУНП в Рівненській області, що за адресою: м. Рівне, вулиця Хвильового, 2) - після набрання вироком законної сили повернути військовій частині НОМЕР_1 ;
- патрони калібру 5,45x39 мм та стріляні гільзи поміщені в сейф пакет «Експертна служба» №2749749; дактилокарта трупа ОСОБА_6 , поміщена у сейф пакет «Експертна служба» № 2706001; дактилокарта ОСОБА_4 , поміщена у сейф пакет «Експертна служба» №2706000; пляшку, яка поміщена у сейф пакет «Експертна служба» № 4115499; зразки букального епітелію ОСОБА_4 , які знаходяться у сейф пакеті «Експертна служба» № 5631371, змиви, які знаходяться у сейф пакетах «Експертна служба» № 2385172, №2843941, №2843936; зразок крові ОСОБА_6 у сейф-пакеті «Експертна служба» №5631373, фрагмент на основі полімеру у сейф-пакеті «Експертна служба» №2477713; зразки букального епітелію ОСОБА_9 у сейф-пакеті «Експертна служба» №5631372; фрагмент тканини зеленого кольору у сейф-пакеті «Експертна служба» №2843948; змив із важеля затвору автомата у сейф-пакеті «Експертна служба» № НОМЕР_14 ; змив із рукоятки автомату у сейф-пакеті «Експертна служба» №5280160; змив із спускового гачка автомату у сейф-пакеті «Експертна служба» № НОМЕР_15 ; паперовий конверт, в якому знаходиться змив з рукоятки автомата АК-47 з позначенням « НОМЕР_16 »; паперовий конверт в якому знаходиться змив з важеля затвору автомату АК-74 з позначенням « НОМЕР_16 »; паперовий конверт в якому знаходиться змив із спускового гачка автомату АК-74 з позначенням « НОМЕР_16 »; паперовий конверт, в якому знаходиться змив з рукоятки автомата АКС-47У з позначенням « НОМЕР_17 »; паперовий конверт в якому знаходиться змив з важеля затвору автомату АКС-74У з позначенням « НОМЕР_17 »; паперовий конверт в якому знаходиться змив із спускового гачка автомату АКС-74У з позначенням « НОМЕР_17 »; паперовий конверт, в якому знаходиться змив з рукоятки автомата АК-47 з позначенням « НОМЕР_18 »; паперовий конверт в якому знаходиться змив з важеля затвору автомату АК-74 з позначенням « НОМЕР_18 »; паперовий конверт в якому знаходиться змив із спускового гачка автомату АК-74 з позначенням « НОМЕР_18 »; два металеві предмети вилучені біля ліжка потерпілого у сейф-пакеті експертної служби WAR1136613; стріляна гільза патрона калібру 5,45 х 39 мм у сейф-пакеті «Експертна служба» №2749424; термобілизна ОСОБА_9 зі слідами бурого кольору у паперовому конверті НПУ СУ; пара гумових тапочок синього кольору у паперовому конверті НПУ СУ; футболка ОСОБА_9 зі слідами речовини бурого кольору у паперовому конверті НПУ СУ; термобілизна «СОМВАТ» зі слідами речовини бурого кольору в паперовому конверті НПУ СУ; водонепроникна куртка «MEDIUM» ОСОБА_6 зі слідами речовини бурого кольору; штани камуфляжні, футболка зеленого кольору ОСОБА_6 у картонній коробці; куртка костюму утеплювача ОСОБА_6 у картонній коробці; змиви з різних частин ліжка у шести паперових конвертах; зрізи нігтьових пластин з правої та лівої рук ОСОБА_6 у сейф пакеті «Експертна служба» №5760154 зрізи та фрагменти зрізів нігтьових пластин ОСОБА_9 у сейф пакеті «Експертна служба» №5760156, в якому знаходяться; зрізи нігтьових пластин з правої та лівої рук ОСОБА_4 у сейф-пакеті «Експертна служба» №5760155 (знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів ГУНП в Рівненській області, що за адресою: м. Рівне, вулиця Хвильового, 2) після набрання вироком законної сили - знищити;
- мобільний телефон «BQ Tank Power» у сейф-пакеті «НПУ СУ» № PSP 1247164; мобільний телефон «Xiaomi» у сейф-пакеті «НПУ СУ» № PSP 1247163; гаманець з двома банківськими картами у сейф-пакеті «НПУ СУ» № PSP 1247161; посвідчення водія, паспорт громадянина України та військовий квиток ОСОБА_4 у сейф-пакеті «НПУ СУ» № PSP 1247162 (знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів ГУНП в Рівненській області, що за адресою: м. Рівне, вулиця Хвильового, 2), після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_4 .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційною інстанцією.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Суддя	ОСОБА_1