ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2026 р.         м. Чернівці 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В. П., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – адвоката Бошелюк Ю. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – адвоката Веретенка Є. О. на постанову судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 червня 2026 року, - 
ВСТАНОВИВ:
Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 червня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. 
Згідно постанови районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 626849, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 29 березня 2025 року о 04 год 39 хв. в с. Чагор по вул. Об`їздна, 14, Чернівецького району Чернівецької області, керував автомобілем марки «Toyota Land Cruiser 200», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Водій від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, як на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», так і відмовився пройти огляд у закладі охорони здоров`я, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
На вказану постанову захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокатом Веретенком Є. О. подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову судді, якою притягнуто до адміністративної відповідальності його підзахисного за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП. 

ЄУНСС: 715/1190/26     Головуючий у І інстанції: Цуренко В. А.
НП: 33/822/288/26     Головуючий в апеляційній ін-ції: Давній В. П.
Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, при цьому суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до дослідження та оцінки доказів по справі, що потягло за собою необґрунтоване судове рішення. Суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.
Зазначає, що підставами для скасування оскаржуваної постанови суду є: - відсутність доказів на підтвердження факту керування т. з. його підзахисним; - не оголошення та не встановлення працівником поліції ознак сп`яніння; - не зафіксована чітка відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер»; - відсутність безперервного відеозапису з нагрудних камер поліцейських; - відсутність вилучення посвідчення водія.
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про дату, час і місце судового засідання, при цьому, не повідомив суд про поважність причин його неявки, що на підставі вимог ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 – адвоката Бошелюк Ю. М., яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав наведених у ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного. 
Згідно приписів ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. 
Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. 
Аналіз матеріалів даного провадження свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не дотримався. 
Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 626849 від 29.03.2026 року, (а. с. 1); копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6926974 від 29.03.2026 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП (а. с. 4); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 5); направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до ЧОНД (а. с. 6); відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, що здійснювали оформлення (а. с. 9).
Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного. 
Так, за змістом диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом (водій).
Положеннями п. 1. 5 ПДР України встановлено, що водій – це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.
Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.
Отже, факт керування особою транспортним засобом є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому для висновку про наявність складу правопорушення такий факт повинен бути встановлений та доведений доказами.
З наявного в матеріалах справи відеозапису із портативного відеореєстратора працівника патрульної поліції щодо складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , який складається із декількох фрагментів, вбачається, що перший фрагмент відеозапису розпочинається з того, як на заправку заїжджають два автомобілі і за ними слідом патрульне авто. На наступному фрагменті відео зображено поліцейських і ОСОБА_1 , які ведуть розмову між собою посеред вулиці на відстані від автомобілів. При цьому, на фрагментах вказаного відеозапису не відображено, як працівник поліції зазначає суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обставин, які давали йому підстави вважати, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Також, вказаною посадовою особою не було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП; відсутня процедура виявлення ознак алкогольного сп`яніння.
Наявний в матеріалах справи відеозапис не дозволяє зробити висновків про те, чи були у водія наявні ознаки, які вказані поліцейським у протоколі, акті або направленні на огляд, або у постанові суду, оскільки згідно до відеозапису, наявність таких ознак поліцейський у водія не встановлював та не перевіряв.
Не містять матеріали справи і доказів про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, у порядку ст. 266 КУпАП. 
Зазначені обставини були підтверджені захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, як в поданій апеляційній скарзі, так і в судовому засіданні апеляційного суду.
При цьому, його підзахисний - ОСОБА_1 категорично заперечував факт зупинки його автомобіля поліцейськими, так і факт керування ним вищевказаним транспортним засобом.
Захисник ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду, звертала увагу суду на те, що огляд на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння законодавство пов`язує, виключно, з фактом зупинки транспортного засобу. Знаходження біля транспортного засобу, не є доказом вчинення її підзахисним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім цього, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апеляційним судом було встановлено ряд порушень при складанні працівниками патрульної поліції зазначеного протоколу, зокрема ст. 256 КУпАП, п. 2.6. Порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, ч. 11 розділу 2 Інструкції, ч. 4 ст. 256 КУпАП.
Апеляційний суд, звертає увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в статті 62 Конституції України.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.
У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 29 березня 2025 року о 04 год 39 хв. в с. Чагор по вул. Об`їздна, 14, Чернівецького району Чернівецької області, автомобілем марки «Toyota Land Cruiser 200», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».
Відеозапис, долучений до матеріалів справи, не містить моменту зупинки ОСОБА_1 , а починається із моменту коли на вулиці поліцейські розмовляють із ОСОБА_1 .
Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що факт керування ОСОБА_1 , транспортним засобом не доведений, а тому він не може бути суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Оскільки безпосередньо уповноваженою особою не було встановлено сам факт керування особою транспортним засобом до його зупинки, подальша вимога інспектора поліції до даної особи пройти огляд на стан сп`яніння, носить неправомірний характер.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що працівником патрульної поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушенні вимоги КУпАП та Інструкції, а судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не було звернуто уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття незаконного рішення.
Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 , у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим, постанова суду про притягнення останнього до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. 
Керуючись ст.ст. 130, 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – адвоката Веретенка Є. О., - задовольнити.
Постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 червня 2026 року щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя
Чернівецького апеляційного суду     В. П. Давній