ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 вересня 2026 року м. Житомир справа № 240/14129/26
категорія 112010205

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу з питань ветеранської політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу з питань ветеранської політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, у якому просить:
- визнати протиправними дії Відділу з питань ветеранської політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, що виявились у відмові в задоволенні заяви щодо продовження статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та видачі посвідчення посвідчення встановленого зразка";
- зобов`язати Відділ з питань ветеранської політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області продовжити статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та видачі посвідчення посвідчення встановленого зразка".
На обґрунтування позовних вимог вказує, що мав статус члена сім`ї загиблого ветерана війни, що підтверджується посвідчення серія НОМЕР_1 , виданого 05.09.2023. Посвідчення дійсне до 01.09.2025. Вказує, що звернувся до відповідача із заявою про продовження дії посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни відповідно до п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а 07.10.2025 вих.№01-16/331 відповідачем надано відмову, в якій зазначено, що до справи ОСОБА_1 не долучено документи, які підтверджують наявність статусів учасника бойових дій або особи з інвалідністю внаслідок війни, тому продовження дії посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни неможливий і скасували статус. Також 23.10.2025 вих.№105/33-7638 Управління соціальної та ветеранської політики Печорської районної в місті Києві державної адміністрації надало відмову, в якій зазначено, що виявлені порушення дотримання вимог законодавства України під час надання позивачу статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни. Позивач вважає відмову відповідача протиправною та такою, що порушують його законні права щодо продовження статусу члена сім`ї померлого ветерана та продовження дії посвідчення посвідчення.
Суддя своєю ухвалою від 20.05.2026 прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Відзив на позовну заяву надійшов до суду 29.05.2026 (вх. від 05.06.2026). Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що надання статусу згідно з цією нормою Закону, пов`язане з дотриманням її вимог: 1) установлення причин смерті загиблого (померлого) із захистом Батьківщини; 2) підтвердження факту належності загиблого (померлого) до учасників бойових дій чи особи з інвалідністю внаслідок війни (наявність відповідного посвідчення), при цьому причина смерті пов`язана: - з травмою (пораненням, контузією, каліцтвом), одержаних під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків); - з захворюванням, пов`язаним із перебуванням на фронті або одержаним в період проходження військової служби (у тому числі на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів.
Відповідачем зазначає, що відповідно до рапорту командиру в/ч НОМЕР_2 зазначено, що ОСОБА_2 , знаходячись на узбіччі дороги був раптово збитий проїжджаючим автомобілем, внаслідок чого отримав травми та був доставлений каретою до приймального відділення Одеської обласної клінічної лікарні, де і помер. Оскільки в наданій позивачем копії витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центрального регіону від 03.08.2011 № 75 зазначено причинний зв`язок смерті його батька «травма та причина смерті, ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби» та відсутній документ (посвідчення), який підтверджує наявність статусу учасника бойових дій чи особи з інвалідністю внаслідок війни, правових підстав для продовження статусу «Член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни» згідно з п.1 ч.1 ст.101 Закону немає. 
Просить відмовити у задоволенні позову.
У період із 13.07.2026 по 27.07.2026 та із 11.08.2026 по 27.08.2026 головуюча у справі суддя перебувала у відпустці.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, судом встановлено наступне.
ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .
У свідоцтві про смерть серії НОМЕР_4 вказано, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причина смерті: відкрита черепно-мозкова травма з переломом кістки черепа, пошкодження головного мозку.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 17.12.2004 №263 старшого лейтенанта ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок отримання травми голови при ДТП, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Смерть настала під час проходження військової служби та виконання службових обов`язків.
У Витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Центрального регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 03.08.2011 №75 вказано: Травма: "Відкрита черепно-мозкова травма з переломами кісток черепа, пошкодженням головного мозку”, колишнього військовослужбовця, старшого лейтенанта ОСОБА_3 , 1977 року народження, отримана ним під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджено витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 17.12.2004 року №263, послужила причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 , виданим 17.12.2004 року виконкомом Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області. Травма та причина смерті, ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби."
ОСОБА_1 05.09.2023 Управлінням соціального захисту населення Печерської районної в місті Києві державної адміністрації посвідчення серії НОМЕР_6 члена сім`ї загиблого. Посвідчення дійсне до 01 вересня 2024 року.
Сторонами визнається, що ОСОБА_1 звертався до відповідача із заявою про продовження дії посвідчення.
Листом від 07.10.2025 №01-16/331 відповідач повідомив заявника про наступне: " ОСОБА_4 заява про продовження дії посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни відповідно до п.1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон) розглянута.
Інформуємо, що по Вашій заяві був відправлений запит до управління соціальної та ветеранської політики Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - управління) від 18.09.2025 № 01-16/309 щодо достовірності видачі вищезазначеного посвідчення. Відповідно до відповіді управління від 26.09.2025 №105/33-7042 інформуємо наступне. За результатами перевірки Департаментом соціальної політики Міністерства у справах ветеранів України щодо правомірності встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, рекомендовано долучити до справи ОСОБА_5 документи, що підтверджують участь батька в бойових діях по захисту Батьківщини або документи, які підтверджують наявність статусів учасника бойових дій або особи з інвалідністю внаслідок війни. В разі відсутності необхідних документів - скасувати статус. Вам був надісланий лист управління від 07.07.2025 №105/33-6013 про необхідність долучення до вашої справи вищезазначених документів. З урахуванням вищевикладеного, розгляд заяви про продовження дії посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни неможливий так як Вам скасовується статус."
Вважаючи таку відмову протиправною, а свої права - порушеними, позивач звернувся до суду.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовий статус членів сімей загиблих військовослужбовців, гарантії їх соціального захисту регулюється Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ (далі - Закон №3551-ХІІ).
Сфера дій вказаного закону поширюється на осіб, що є ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
Відповідно до статті 4 Закону № 3551-ХІІ, ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Згідно з п. 6 Рішення Конституційного Суду України від 01.12.004 року № 20-РП/04 ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи бойових діях на території інших держав. Розділ 11 Закону № 3551-ХIІ визначає поняття і зміст статусу ветеранів війни (учасників бойових дій, інваліди війни, учасники війни) та осіб, на яких поширюється дія його положень. Це колишні військовослужбовці, які безпосередньо як у воєнний, так і в мирний час виконували інші обов`язки військової служби та тилового забезпечення, пов`язані з необхідністю захисту Батьківщини, у тому числі з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій.
Відповідно до статті 5 Закону № 3551-ХІІ, учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Згідно з пунктами 3 Порядку надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України від 23 вересня 2015 р. № 740 (далі - Порядок), статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України надається заявникам з числа членів сімей осіб, зазначених у пунктах 2-6 частини першої статті 10-1 Закону.
Пунктом 4 вказаного Порядку визначено підстави для надання заявникам статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України та необхідний пакет документів для встановлення відповідного статусу.
Відповідно до пункту 1 статті 10 Закону № 3551-ХІІ, до сімей загиблих (померлих) ветеранів війни належать:
1) сім`ї осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва), одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби (у тому числі на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів;
сім`ї військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, які призивалися на збори військовозобов`язаних Міністерства оборони, органів внутрішніх справ і державної безпеки колишнього Союзу РСР і загинули (померли) під час виконання завдань по охороні громадського порядку при надзвичайних ситуаціях, пов`язаних з антигромадськими проявами;
сім`ї загиблих під час Другої світової війни осіб із числа особового складу груп самозахисту об`єктових та аварійних команд місцевої протиповітряної оборони, а також сім`ї загиблих внаслідок бойових дій працівників госпіталів, лікарень та інших медичних закладів;
сім`ї осіб, які загинули або померли внаслідок поранень, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у Революції Гідності, а також сім`ї осіб, яким посмертно присвоєно звання Герой України за громадянську мужність, патріотизм, героїчне відстоювання конституційних засад демократії, прав і свобод людини, самовіддане служіння Українському народові, виявлені під час Революції Гідності.
До членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, зазначених у цій статті, належать:
батьки;
один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні;
діти, які не мають (і не мали) своїх сімей;
діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття;
діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти;
утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія;
Відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 12 травня 1994 року (далі - Положення №302), посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.
Відповідно до пункту 7 Положення № 302, членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, зазначеним у статті 10 Закону, та членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначеним у статті 10-1 Закону, за їх бажанням видається посвідчення члена сім`ї загиблого, посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України відповідно.
Дітям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 статті 10 і статті 10-1 Закону, видається посвідчення члена сім`ї загиблого, посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України відповідно, а після досягнення ними 18-річного віку у посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, який продовжує строк дії посвідчення на наступний рік за умови їх належності до категорій осіб, зазначених у пункті 1 статті 10 і статті 10-1 Закону.
Нагрудний знак особам, зазначеним у цьому пункті, не видається.
Пунктом 10 Положення №302 визначено, що посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, посвідчення учасника війни і відповідні нагрудні знаки, посвідчення члена сім`ї загиблого, посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України видаються структурними підрозділами районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських, районних у місті (у разі утворення) рад, на які покладено функції з питань ветеранської політики (далі - місцеві структурні підрозділи з питань ветеранської політики) за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) особи.
Для отримання посвідчення ветерана, передбаченого цим пунктом, особа з інвалідністю внаслідок війни (крім осіб з числа іноземців та осіб без громадянства, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України), учасник війни, член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, член сім`ї загиблого (померлого) Захисника і Захисниці України (їх законний представник чи уповноважена особа) (далі - заявник) подають за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або за адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) безпосередньо місцевому структурному підрозділу з питань ветеранської політики, зокрема шляхом надсилання засобами поштового зв`язку або через центр надання адміністративних послуг, заяву (у довільній формі), а від імені дитини віком до 14 років таку заяву подає інший з батьків, опікун, піклувальник або інший законний представник.
Отже, для встановлення статусу члена сім`ї померлого ветерана війни згідно з абзацом першим пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» органу соціального захисту населення за місцем реєстрації надаються вищевказані документи, одним із яких має бути документ, що підтверджує причинний зв`язок смерті із захистом Батьківщини або з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
У разі наявності документа, що підтверджує причинний зв`язок загибелі (смерті) із виконанням службових обов`язків, статус члена сім`ї померлого ветерана війни, згідно з абзацом першим пункту 1 статті 10 Закону, можливо встановити, якщо загиблому (померлому) за життя було надано статус учасника бойових дій (стаття 6 Закону) або статус особи з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 Закону).
Відповідно до матеріалів справи, позивач є сином ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок ДТП (інформація міститься у наданому позивачем рапорті (а.с. 8)), при виконанні службових обов`язків.
При цьому, до матеріалів справи не надано доказів, що смерть батька позивача пов`язана із участю у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. Окрім того, відсутні докази, що батьку позивача за життя не було присвоєно статус учасника бойових дій або особи з інвалідністю внаслідок війни.
Окрім того, у витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Центрального регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 03.08.2011 №75 вказано, що травма ОСОБА_2 та причина його смерті, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби."
Суд також зазначає, що норми Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 встановлюють два принципово різні види причинного зв`язку, які мають різну юридичну вагу: за підпунктом «а» - «пов`язане із захистом Батьківщини», що є єдиним формулюванням, яке відповідає вимогам пункту 11 частини 2 статті 7 Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та охоплює лише травми, отримані внаслідок бойових дій; та за підпунктом «б» - «пов`язане з виконанням обов`язків військової служби», що застосовується до травм, які мають небойовий характер, і не були отримані в результаті безпосереднього зіткнення з ворогом.
Беручи до уваги правове регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що травма, яку отримав батько позивача та внаслідок якої загинув, не пов`язана із його участю у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав, а тому відсутні правові підстави для віднесення позивача до категорії члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.
На підставі наведеного, суд висновує, що відмовляючи позивачу у продовженні терміну дії посвідчення, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб передбачений законом.
Отже, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 ) до Відділу з питань ветеранської політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області (вул. Грушевського, 60/2, м. Коростень, Коростенський район, Житомирська область,11501, ЄДРПОУ: 45388604) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук

14.09.26