ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" серпня 2026 р. справа № 300/8016/24
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області , в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення про застосування фінансових санкцій від 25 вересня 2024 року № 020643/0706 до ФОП ОСОБА_2 , на підставі акту фактичної перевірки від 09 вересня 2024 року №15911/09/05/РРО/ НОМЕР_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач за результатами фактичної перевірки бару «Релакс» (м. Долина, вул. С. Бандери, 3А) безпідставно застосував до Позивача штрафні (фінансові) санкції за п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
09.12.2024 року від Головного управління ДПС в Івано-Франківській області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає, що під час фактичної перевірки встановлено факти проведення розрахункових операцій через РРО без зазначення в чеках обов`язкового реквізиту - цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку, що є порушенням п. 1, 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР та робить такі чеки документами неустановленої форми.
30.12.2024 року позивачем подано відповідь на відзив, згідно якої викладено пояснення, міркування та аргументи щодо наведених у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення, позовні вимоги просить задоволити в повному обсязі.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
Працівниками державної податкової служби 09 вересня 2024 року в приміщенні кафе «РЕЛАКС» за адресою: Івано-Франківська обл., Калуськй р-н, м.Долина, вул..С.Бандери З А, здійснено фактичну перевірку.
30.09.2024 позивачем отримано рішення про застосування фінансових санкцій від 25.09.2024 року №020643/0706 на суму 22529,14 та розрахунок фінансових санкцій до акту фактичної перевірки № 15911/09/05/РРО/2879408836 від 09.09.2024 року.
Відповідно до п.2.2.20 Акту фактичної перевірки № 15911/09/05/РРО/2879408836 від 09.09.2024 року при проведенні вказаної фактичної перевірки встановлено наступні порушення:
- проведення розрахункових операцій через РРО без використання для підакцизних товарів режиму найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості;
- видача розрахункових документів не встановленої форми та змісту, а саме: згідно електронних копій документів РРО ФН 2000822310 від 28.01.2022 року реалізовано алкогольні напої без зазначення марки акцизного податку встановленого зразка. Загальна сума проведених розрахункових операцій та видача розрахункових документів не встановленої форми та змісту становить 11664,76 грн. Порушення вчинене вперше 28.01.2022 року згідно фіскального чека на суму 136 грн. Повторне на загальну суму 11528,76 грн.;
На підставі акта перевірки № 15911/09/05/РРО/2879408836 від 09.09.2024 року Головним управлінням Державної податкової служби в Івано-Франківській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 25 вересня 2024 року №020643/0706, яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України і п. 1, п. 7, ст. 17 ЗУ "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95-ВР, застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) - 22529,14 грн.
Вважаючи рішення відповідача протиправним позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.
Податковий кодекс України (надалі по тексту також - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з підпунктом 41.1.1 пункту 41,1 статті 41 ПК України, контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Згідно з п. 61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Відповідно до п.п. 19-1,1.16 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг регулюються Законом №265/95-ВР, дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі. Згідно із пунктами 1 та 2 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі. громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:
проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;
надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти). :
Отже, за змістом наведених вимог суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та видавати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) розрахунковий документ встановленої форми та змісту, що підтверджує виконання розрахункової операції. За визначенням, наведеним у статті 2 Закону №265/95-ВР розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.
Відповідальність за порушення вимог Закону №265/95-ВР суб`єктами господарювання,
які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), встановлена статтею 17 цього
Закону. Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах, у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.
Відповідно до вищенаведеного, суд приходить до висновку, що пункт 1 статті 17 Закону №265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) не проведення розрахункової операції через РРО 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного розрахункового документа. Наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) утворює склад правопорушення.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки через РРО/ПРРО та надавати в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту. Пунктом 2 розділу ІІ Положення № 13 визначено, що цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої є обов`язковим реквізитом фіскального чека (рядок 9). Згідно з абзацом другим пункту 3 розділу І Положення № 13 у разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів такий документ не приймається як розрахунковий. 
При оцінці дій позивача та застосування п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР суд спирається на сталу правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду.
У постановах від 06.02.2025 у справі № 120/11036/23 та від 10.05.2024 у справі № 520/1564/23 Верховний Суд підкреслив, що обов`язок видати розрахунковий документ означає обов`язок видати документ встановленої форми та змісту. Відсутність обов`язкового реквізиту позбавляє чек статусу розрахункового документа, а операція кваліфікується за п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР як «невидача розрахункового документа встановленої форми». 
У постановах від 02.02.2023 у справі № 500/6845/21, від 02.11.2023 у справі № 420/1190/22 та від 27.10.2025 у справі № 580/7450/24 Верховний Суд роз`яснив, що обов`язок зазначати в чеку цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку виникає виключно за сукупності умов: реалізований алкогольний напій підлягає маркуванню і на нього нанесено марку акцизного податку нового зразка (із наявним штрих-кодом). У разі реалізації товарів, маркованих марками попередніх зразків (де цифровий штрих-код відсутній) або які не підлягають маркуванню, незазначення штрих-коду в чеку не є порушенням. 
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. Під час судового розгляду ГУ ДПС не надало суду жодних належних та допустимих доказів (актів огляду товару, контрольних закупок чи фотофіксації), які б підтверджували, що продукція, вказана у спірних чеках, була маркована марками акцизного податку саме нового зразка. Сам факт відсутності набору цифр у чеку, за відсутності доказів наявності такого штрих-коду безпосередньо на пляшці реалізованого алкогольного напою, не свідчить про наявність складу правопорушення за п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР.
З матеріалів справи та долучених учасниками доказів судом встановлено, що під час складання акта фактичної перевірки від 09.09.2024 р. № 63/09/09/05/РРО/2879408836 відповідачем допущено суттєві процесуальні порушення щодо фіксації та обґрунтування нібито виявлених правопорушень. 
Зокрема, у порушення вимог Порядку оформлення результатів перевірок, додатком до акта перевірки не долучено підписаного належним чином та прозорого розрахунку фінансових (штрафних) санкцій з деталізацією конкретних дати, часу, номера та суми кожної розрахункової операції, в якій контролюючим органом убачається порушення. 
Крім того, за результатами дослідження судом змісту акта перевірки, розрахунків відповідача та спірного податкового повідомлення-рішення виявлено нез`ясовані та не усунуті розбіжності між фактичними показниками:
- за арифметичним розрахунком суми спірних чеків за весь період вона складає 10 682,76 грн; 
- у самому тексті акта перевірки від 09.09.2024 р. відповідачем зазначено суму порушення у розмірі 150,00 грн; 
- натомість у підсумковому податковому повідомленні-рішенні від 25.09.2024 р. контролюючий орган визначає фінансові санкції у розмірі 11 528,76 грн. 
Зазначена розбіжність свідчить про відсутність чіткої та об`єктивної фіксації складу та обсягу правопорушення у первинному документі (акті перевірки) та підтверджує довільне і необґрунтоване визначення розміру фінансових санкцій податковим органом. 
Окремо суд звертає увагу на те, що копії фіскальних чеків РРО (№ 3000822510) за період 2022-2024 років були долучені відповідачем лише під час судового розгляду як обґрунтування правомірності прийнятого ППР. Проте під час безпосереднього проведення фактичної перевірки 09.09.2024 р. зазначені фіскальні чеки посадовими особами ГУ ДПС не вилучалися, їх перелік та копії до акта перевірки не додавалися та позивачу для ознайомлення чи надання пояснень не надавалися. 
Відповідно до ст. 73, 74 КАС України, належними та допустимими є докази, які одержані у порядку, встановленому законом. Оскільки контролюючий орган не надав доказів дотримання порядку огляду та витребування/вилучення зазначених документів під час проведення перевірки, подані відповідачем копії чеків не можуть слугувати беззаперечним та допустимим доказом вчинення позивачем правопорушення у визначеному податковим органом обсязі.
Щодо протиправності застосування 150% штрафу за «повторність» в межах однієї перевірки, суд зазначає наступне.
Обґрунтовуючи суму ППР, відповідач застосував розмір штрафу 150% за «кожне наступне порушення» в межах однієї фактичної перевірки. 
Зазначені дії повністю суперечать сталій правовій позиції Верховного Суду (постанови від 12.03.2019 у справі № 813/4205/17, від 12.07.2019 у справі № 813/6331/17 та від 30.01.2025 у справі № 280/6829/23), згідно з якою порушення, виявлені під час однієї фактичної перевірки за минулий період, утворюють єдине триваюче/продовжуване правопорушення. 
Кваліфікація дій платника як «повторних» із підвищенням ставки штрафу до 150% можлива виключно у разі, якщо аналогічне порушення вчинено суб`єктом господарювання після того, як факт першого порушення вже був встановлений контролюючим органом у попередньому акті перевірки та щодо нього було винесено відповідне податкове повідомлення-рішення. Застосування 150% штрафу за кожний наступний чек у межах однієї перевірки є грубим порушенням норм ст. 17 Закону № 265/95-ВР.
За сукупністю вказаних обставин, з огляду на процесуальні порушення при проведенні перевірки, недоведеність складу правопорушення та протиправне застосування підвищеного розміру штрафних санкцій за повторність, спірне податкове повідомлення-рішення від 25.09.2024 року є протиправним та підлягає скасуванню в повному обсязі. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю. 
Скасувати податкове повідомлення-рішення про застосування фінансових санкцій від 25 вересня 2024 року № 020643/0706 до ФОП ОСОБА_2 , на підставі акту фактичної перевірки від 09 вересня 2024 року №15911/09/05/РРО/ НОМЕР_1 . 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Шумей М.В.