ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2026 року 
м. Київ
справа № 804/3073/16
адміністративне провадження № К/9901/54085/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,
суддів -Юрченко В.П., Хохуляка В.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕ Технолоджі»
на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2016 (суддя: Турлакова Н.В.)
та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2018 (судді: Дурасова Ю.В., Божко Л.А., Уханенко С.А.)
у справі № 804/3073/16
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕ Технолоджі»
до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - 
В С Т А Н О В И В:
У травні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕ Технолоджі» (далі - позивач, ТОВ «ЗЕ Технолоджі», Товариство) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач, ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, податковий/контролюючий орган), в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 04.12.2015 № 0023451702 та № 0003162202.
В обґрунтування позовних вимог позивач наголосив на протиправності оскаржуваних рішень, з огляду на те, що господарські операції між пов`язаними особами ТОВ «ЗЕ Технолоджі» та ТОВ «Трейдсорт» не є контрольованими, оскільки відносини між ТОВ «ЗЕ Технолоджі» та ТОВ «Трейдсорт» з придбання цінних паперів (іменні сертифікати) у 2013 році є портфельною фінансовою інвестицією. 
Щодо необхідності відображення в податкових розрахунках за формою - 1ДФ за IV квартал 2012 року виплати поворотної фінансової допомоги по позначці доходу « 153», позивач зазначає, що під час проведення перевірки своєчасності та повноти сплати ТОВ «ЗЕ Технолоджі» податку на доходи фізичних осіб податковим органом формально досліджено порядок розрахунків товариства перед бюджетом, розрахунок штрафних санкцій не відповідає дійсним обставинам справи, а дані, наведені в ньому, є суперечливими між собою. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем була порушена процедура оформлення та направлення товариству акту перевірки, а саме: замість двох актів перевірки вони отримали лише один примірник.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2016 (т. 2 а.с. 25-30), залишеною без змін постановою Дніпропетровською апеляційного адміністративного суду від 26.04.2018 (т. 2 а.с. 110-114) у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою (т. 2 а.с. 119-125), в якій просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
В доводах касаційної скарги позивач зазначив, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, а також порушено принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Пояснює, що господарські операції між ТОВ «ЗЕ Технолоджі» та ТОВ «Трейдсорт» з придбання цінних паперів у 2013 році, у розумінні п/п. 14.1.81 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, є інвестиціями, а не контрольованими операціями, як помилково зазначили суди попередніх інстанцій.
Додає, що придбані іменні сертифікати засвідчували участь ТОВ «ЗЕ Технолоджі», як інвестора, у статутному капіталі та активах ТОВ КУА «Фінгрін» ПАТ «ЗНКІФ «Фінгрін Фінанс» та надання ТОВ «ЗЕ Технолоджі», як інвестору, право на отримання частини прибутку (доходу), зокрема, у вигляді дивідендів, та інших прав, встановлених законодавством, а також проспектом цінних паперів або рішенням про емісію цінних паперів, що відповідає ознакам інвестицій, передбачених Законом України «Про інвестиційну діяльність» та податковому законодавству.
За переконанням скаржника, комплексний аналіз податкового законодавства надає підстави для висновку, що контрольованими операціями є господарські операції з придбання/продажу лише товарів/послуг/робіт. Господарські операції між позивачем та ТОВ «Трейдсорт» з придбання інвестиційних іменних сертифікатів як портфельна фінансова інвестиція, не може розглядатися в якості контрольованої операції в розумінні п/п. 39.2.1.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України.
Також позивач зазначає, що Товариство діяло відповідно до уточненої, а не первинної редакції Узагальненої податкової консультації з окремих питань застосування норм податкового законодавства щодо трансфертного ціноутворення, затвердженої наказом Міндоходів України від 22.11.2013 № 699, відповідно до якої сума вартості інвестицій не враховується при визначені вартості критерію 50 млн. контрольованої операції для цілей застосування п/п. 39.2.1.4 п/п. 39.2.1. п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України ( в редакції до 01.01.2015).
На думку позивача, судами попередніх інстанцій невірно надано оцінку факту подальшого продажу позивачем ТОВ «Менеджмент інвестицій» частини інвестиційних іменних сертифікатів на суму 58 035 000,00 грн., оскільки факт подальшого продажу частини інвестиційних іменних сертифікатів не спростовує характеру з їх придбання у ТОВ «Трейдсорт», як інвестицій, у зв`язку з чим, за результатами такого продажу ТОВ «ЗЕ Технолоджі», отримало дохід від інвестиційної діяльності.
Щодо необхідності відображення в податкових розрахунках за формою - 1ДФ за IV квартал 2012 року виплати поворотної фінансової допомоги по ознаці доходу « 153», скаржник зазначає, що під час розгляду заперечень та до Акту перевірки та прийняття податкового повідомлення-рішення № 0023451702 від 04.12.2015 податковий орган залишив поза увагою, що згідно п/п. 165.1.31 ст. 165 Податкового кодексу України основна сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податків іншим особам, яка повертається йому, основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу. Під час проведення перевірки своєчасності та повноти сплати ТОВ «ЗЕ Технолоджі» податку на доходи фізичних осіб контролюючий орган формально дослідив порядок розрахунків товариства перед бюджетом, розрахунок штрафних санкцій не відповідає дійсним обставинам справи, а дані, наведені в ньому, є суперечливими між собою. 
Податковий орган у письмових поясненнях (т. 2 а.с. 151-154) просив у задоволенні касаційної скарги відмовити, з тих мотивів, що операції ТОВ «ЗЕ Технолоджі» з купівлі інвестиційних сертифікатів та подальшим їх продажем є господарською операцією з придбання-продажу товарів (цінних паперів), а відтак не містить ознак інвестицій та відповідають критеріям контрольованих. Станом на 01.10.2014 та на момент завершення перевірки позивачем не подано звіт про проведені ним у 2013 році контрольовані операції, що є порушенням вимог п. 120.3 ст. 120 Податкового кодексу України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 25.09.2015 по 23.10.2015, на підставі направлень від 24.09.2015 №№469, 471, 470, 476, 477, згідно із затвердженим планом-графіком проведення планових документальних перевірок на 3 квартал 2013 року, у відповідності до п. 75.1 ст. 75, ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України, проведено планову виїзну перевірку ТОВ «ЗЕ Технолоджі» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 26.04.2012 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 26.04.2012 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт від 30.10.2015 № 1113/04-66-22-02/38198547 (т. 1 а.с. .72-147), яким встановлено порушення позивачем вимог:
1) п/п. 39.4.2 п. 39.4 ст.39 Податкового кодексу України, в частині неподання звіту про контрольовані операції за звітний період 2013 року;
2) абз. «а» п. 176.2 ст. 176, п/п. 168.1.1, п/п. 168.1.2, п/п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 263,16 грн., у тому числі: за липень 2013 року - 93,12 грн. (сплачено в листопаді 2013 року), серпень 2013 року - 85,02 грн. (сплачено у листопаді 2013 року), вересень 2013 року -85,02 грн. (сплачено у листопаді 2013 року);
3) п/п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п/п. 49.18.2 п. 49.18 ст.49, абз.«б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, не відображення підприємством в податкових розрахунках за формою 1-ДФ за IV квартал 2012 року суми виплати поворотної фінансової допомоги за ознакою доходу « 153».
Як зафіксовано в акті перевірки протягом 2013 року ТОВ «ЗЕ Технолоджі» відповідно до укладених договорів купівлі-продажу цінних паперів № 5687БВ від 02.07.2013 та № 2588/13-БВ від 09.12.2013 здійснювало господарські операції із придбання інвестиційних сертифікатів у ТОВ «Трейдсорт» на загальну суму 77 005 633,88 грн., що підтверджується первинними документами, а саме: у грудні 2013 року згідно актів приймання-передачі цінних паперів від 06.12.2013 на суму 67 005 633,88 грн. та від 09.12.2013 на суму 10 000 000,00 грн.
Згідно договору купівлі-продажу цінних паперів від 27.12.2013 № 1230БВ та акту виконаних робіт від 27.12.2013 ТОВ «ЗЕ Технолоджі» (Продавець) продало ТОВ «Менеджмент Інвестицій», (Покупець) частину цінних паперів, які було придбано у ТОВ «Трейдсорт» на суму 58 035 000,00 грн. Вказані взаємовідносини підтверджується актами прийому-передачі цінних паперів та бухгалтерськими проводками, які зроблені підприємством: Дт- 35 «Інші поточні фінансові інвестиції» - Кт- 685/2 «Розрахунки з іншими кредиторами»; Дт-685/2 «Розрахунки з іншими кредиторами» - Кт-311 «Розрахунки в національній валюті».
ТОВ «Трейдсорт» з моменту взяття на облік в органах ДФС не є платником податку на додану вартість.
За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців керівником ТОВ «ЗЕ Технолоджі» та ТОВ «Трейдсорт» протягом 2013 року був ОСОБА_1 . 
Також, перевіркою встановлено, що ТОВ «ЗЕ Технолоджі» надано в неповному обсязі до ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» (форма 1 ДФ) за четвертий квартал 2012 року, а саме: в податковому розрахунку не зазначено виплачену 29.11.2012 громадянину ОСОБА_2 суму поворотної фінансової допомоги (ознака доходу « 153») у розмірі 8 350,0 грн.
Крім того, перевіркою встановлено, що ТОВ «ЗЕ Технолоджі» здійснено нарахування доходу фізичним особам у вигляді заробітної плати, але несвоєчасно перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб у загальній сумі 263,16 грн., у тому числі: за липень 2013 року - 93,12 грн. (сплачено у листопаді 2013 року), серпень 2013 року - 85,02 грн. (сплачено у листопаді 2013 року), вересень 2013 року - 85,02 грн. (сплачено у листопаді 2013 року).
16.11.2015 ТОВ «ЗЕ Технолоджі» направило заперечення (т. 1 а.с. 213-216) на акт перевірки, за результатами розгляду яких, листом від 01.12.2015 № 17154/10/04-66-22-02-18 (т. 1 а.с. 217-219) ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська повідомила, що висновки, зроблені в акті планової виїзної документальної перевірки від 30.10.2015 № 1113/04-66-22-02/38198547, залишено без змін.
04.12.2015, на підставі вказаного акта перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:
1) № 0023451702 за платежем податок на доходи фізичних осіб, із зазначенням суми грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 639,56 грн.;
2) № 0003162202 за платежем адміністративні штрафи та інші санкції, із зазначенням суми грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 344100,00грн.
18.12.2015 позивачем до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області подано первинну скаргу № 021 (т. 1 а.с. 220-224), за результатами розгляду якої, рішенням від 09.02.2016 № 711/10/04-36-10-07-09 (т. 1 а.с. 226-232) залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 04.12.2015 № 0023451702 та № 0003162202, а первинну скаргу - без задоволення.
26.02.2016 ТОВ «ЗЕ Технолоджі» направило до Державної фіскальної служби України повторну скаргу від 26.02.2016 № 006 (т. 1 а.с. 233-238), за результатами розгляду якої, рішенням Державної фіскальної служби України від 21.04.2016 № 9019/6/99-99-10-01-03-15 (т. 1 а.с. 241-245) податкові повідомлення-рішення від 04.12.2015 № 0023451702 та № 0003162202 залишено без змін, а повторну скаргу - без задоволення.
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з мотивами якого погодився суд апеляційної інстанції, виходили з того, що проведені операції між ТОВ «ЗЕ Технолоджі» та ТОВ «Трейдсорт» за 2013 рік на суму 77 005 633,88 грн. відповідають критеріям контрольованих, у зв`язку з чим висновки зроблені відповідачем щодо неподання звіту про контрольовані операції за 2013 рік та застосування штрафної санкції у розмірі 344 100,00 грн., є обґрунтованими.
Щодо твердження позивача про те, що контрольованими операціями є господарські операції з придбання (продажу) лише товарів (робіт, послуг), а господарські операції між ТОВ «ЗЕ Технолоджі» та ТОВ «Трейдсорт» з придбання цінних паперів у 2013 році є інвестиціями, то суди зазначили, що цінний папір у будь-яких операціях, крім операцій з їх випуску (емісії) та погашення, розглядається у Податковому кодексі як товар, з огляду на що господарські операції ТОВ «ЗЕ Технолоджі» з купівлі інвестиційних сертифікатів та подальшого їх продажу за своєю сутністю є господарськими операціями з придбання-продажу товарів та не мають ознак інвестицій, як наслідок підлягали відображенню у звіті про контрольовані операції.
При цьому, апеляційний суд у постанові зазначив, що фінансова інвестиція, передбачає купівлю цінних паперів за кошти на фондовому ринку або біржовому товарному ринку.
Також суди попередніх інстанцій зазначили, що позивачем ні під час перевірки, ні під час розгляду справи не надано жодних доказів на спростування висновків податкового органу, викладених в акті перевірки щодо порушення порядку подання розрахунків за формою 1ДФ та несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб, що є наслідком правомірності застосування відповідачем штрафних санкцій за вказане порушення. 
Відносно доводів позивача про те, що відповідачем була порушена процедура оформлення та направлення йому акту перевірки, а саме: замість двох актів перевірки вони отримали лише один примірник, то суди попередніх інстанцій не погодилися з такими твердженнями позивача, виходячи з того, що п. 86.3 ст. 86 Податкового кодексу України передбачено вручення або надіслання лише одного примірника акта перевірки.
Верховний Суд погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, виходячи з наступного.
Підпунктами 14.1.81 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що інвестиції - господарські операції, які передбачають придбання основних засобів, нематеріальних активів, корпоративних прав та/або цінних паперів в обмін на кошти або майно. 
Інвестиції поділяються на:
а) капітальні інвестиції - господарські операції, що передбачають придбання будинків, споруд, інших об`єктів нерухомої власності, інших основних засобів і нематеріальних активів, що підлягають амортизації відповідно до норм цього Кодексу;
б) фінансові інвестиції - господарські операції, що передбачають придбання корпоративних прав, цінних паперів, деривативів та/або інших фінансових інструментів. Фінансові інвестиції поділяються на:
прямі інвестиції - господарські операції, що передбачають внесення коштів або майна в обмін на корпоративні права, емітовані юридичною особою при їх розміщенні такою особою;
портфельні інвестиції - господарські операції, що передбачають купівлю цінних паперів, деривативів та інших фінансових активів за кошти на фондовому ринку або біржовому товарному ринку;
в) реінвестиції - господарські операції, що передбачають здійснення капітальних або фінансових інвестицій за рахунок прибутку, отриманого від інвестиційних операцій.
Відповідно до ч. 1 ст. 163 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - 09.06.2013) суб`єкти господарювання в межах своєї компетенції та відповідно до встановленого законодавством порядку можуть випускати та реалізовувати цінні папери, а також придбавати цінні папери інших суб`єктів господарювання.
Статтею 165 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання можуть придбавати акції та інші цінні папери, зазначені у цьому Кодексі, за рахунок коштів, що надходять у їх розпорядження після сплати податків та відсотків за банківський кредит, якщо інше не встановлено законом.
Операції купівлі-продажу цінних паперів здійснюють їх емітенти, власники, а також торговці цінними паперами - посередники у сфері випуску та обігу цінних паперів. Види та порядок здійснення зазначеної діяльності визначаються цим Кодексом та іншими законами.
Статтею 1 Закону України «Про інвестиційну діяльність» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - 06.12.2012) передбачено, що інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями можуть бути кошти, цільові банківські вклади, паї, акції та інші цінні папери.
Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестиційна діяльність з цінними паперами провадиться у порядку, встановленому законодавством про цінні папери та фондовий ринок.
Статтею 2 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - 01.01.2013), визначено, що фондовий ринок (ринок цінних паперів) - сукупність учасників фондового ринку та правовідносин між ними щодо розміщення, обігу та обліку цінних паперів і похідних (деривативів).
Емітент - юридична особа, Автономна Республіка Крим або міські ради, а також держава в особі уповноважених нею органів державної влади, яка від свого імені розміщує емісійні цінні папери та бере на себе зобов`язання за ними перед їх власниками.
Інвестори в цінні папери - фізичні та юридичні особи, резиденти і нерезиденти, які набули права власності на цінні папери з метою отримання доходу від вкладених коштів та/або набуття відповідних прав, що надаються власнику цінних паперів відповідно до законодавства.
Згідно ч. 3 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, що має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов`язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам.
Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» на фондовому ринку здійснюються такі види професійної діяльності, зокрема, діяльність з торгівлі цінними паперами.
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» і статті 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» професійна діяльність на фондовому ринку здійснюється виключно на підставі ліцензії, що видається Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку. За здійснення діяльності без отримання такої ліцензії законодавством передбачена відповідальність.
Крім того, статтею 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» торгівлю цінними паперами віднесено до фінансової послуги, яка підлягає ліцензуванню.
Під професійною діяльністю на фондовому ринку згідно із Законом України «Про цінні папери та фондовий ринок» мається на увазі діяльність юридичних осіб з надання фінансових та інших послуг у сфері розміщення та обігу цінних паперів, обліку прав за цінними паперами, управління активами інституційних інвесторів, що відповідає вимогам, установленим цим Законом та законодавством.
На фондовому ринку здійснюються такі види професійної діяльності: діяльність з торгівлі цінними паперами; діяльність з управління активами інституційних інвесторів; андеррайтинг; депозитарна діяльність; діяльність з організації торгівлі на фондовому ринку.
Водночас ч. 3 ст. 165 Господарського кодексу України встановлено, що операції купівлі - продажу цінних паперів здійснюють їх емітенти.
З аналізу наведеного слідує, що під інвестиціями в цінні папери розуміється вкладення коштів в цінні папери з метою подальшого отримання доходу (дивідендів, відсотків) або прибутку від зростання курсової вартості в довгостроковій перспективі, у зв`язку з чим суди попередніх інстанцій дійшли вірних висновків, що господарська операція між позивачем та ТОВ «Трейдсорт», не відповідає вимогам для інвестиції, встановленим п/п. 14.1.81 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.
Відповідно до п/п. 14.1.244 п. 14.1 ст. 14 ПК України товари - матеріальні та нематеріальні активи, у тому числі земельні ділянки, земельні частки (паї), а також цінні папери та деривативи, що використовуються у будь-яких операціях, крім операцій з їх випуску (емісії) та погашення.
Згідно п/п. 14.1.202 п. 14.1 ст. 14 ПК України продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.
Разом з тим, п/п. 39.2.1.1 п/п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України передбачено, що контрольованими операціями є господарські операції з придбання (продажу) товарів (робіт, послуг), що здійснюються платниками податків з пов`язаними особами - резидентами, які:
задекларували від`ємне значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток за попередній податковий (звітний) рік;
застосовують спеціальні режими оподаткування станом на початок податкового (звітного) року;
сплачують податок на прибуток підприємств та/або податок на додану вартість за іншою ставкою, ніж базова (основна), що встановлена відповідно до цього Кодексу, станом на початок податкового (звітного) року;
не були платниками податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість станом на початок податкового (звітного) року.
Згідно п/п. 39.2.1.4 п/п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України операції передбачені у підпунктах 39.2.1.1 і 39.2.1.2 цієї статті, визнаються контрольованими за умови, що загальна сума здійснених операцій платника податків з кожним контрагентом дорівнює або перевищує 50 мільйонів гривень (без урахування податку на додану вартість) за відповідний календарний рік.
Відповідно до п/п. 14.1.159 п. 14.1 ст. 14 ПК України пов`язані особи - юридичні та/або фізичні особи, відносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють.
При визнанні осіб пов`язаними враховується вплив, який може здійснюватися через володіння однією особою корпоративними правами інших осіб відповідно до укладених між ними договорів або за наявності іншої можливості однієї особи впливати на рішення, що приймаються іншими особами. При цьому такий вплив враховується незалежно від того, чи здійснюється він особою безпосередньо і самостійно або спільно з пов`язаними особами, що визнаються такими відповідно до цього підпункту.
Підпунктом «ж» п/п. 14.1.159 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що пов`язаними особами для цілей трансфертного ціноутворення визнаються юридичні особи, в яких повноваження одноособового виконавчого органу здійснює одна й та сама особа.
Як встановили суди попередніх інстанцій, протягом 2013 року позивач здійснював, згідно укладених договорів купівлі-продажу цінних паперів, господарські операції із придбання інвестиційних сертифікатів у ТОВ «Трейдсорт» у загальній кількості 49705 штук на загальну суму 77 005 633,88 грн. 
27.12.2013 частину цінних паперів, придбаних у ТОВ «Трейдсорт», ТОВ «ЗЕ Технолоджі» за договором купівлі-продажу цінних паперів від 27.12.2013 № 1230БВ продало ТОВ «Менеджмент Інвестицій» (покупець) у кількості 53 штуки на загальну суму 58 035 000,0 грн., що також підтверджує господарську операцію не як інвестицію, а як продаж товару: частину цінних паперів.
При цьому, суди встановили, що керівником ТОВ «ЗЕ Технолоджі» та ТОВ «Трейдсорт» протягом 2013 року була одна і та ж фізична особа - ОСОБА_1 , що свідчить про те, що зазначені юридичні особи є пов`язаними особами. 
Крім іншого суди встановили, що також зафіксовано в акті перевірки та не заперечується та не спростовується позивачем, ТОВ «Трейдсорт» з моменту взяття на облік в органі ДФС не було платником податку на додану вартість. 
Відповідно до п/п. 39.4.2 п. 39.2 ст. 39 ПК України платники податків (крім Національного банку України), які протягом звітного періоду здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, наступного за звітним, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.
Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків, що сума, на яку були здійснені господарські операції з придбанням цінних паперів позивача з пов`язаною особою резидентом - ТОВ «Трейдсорт» перевищує 50 мільйонів гривень за відповідний календарний рік - 2013, а також беручи до уваги те, що ТОВ «Трейдсорт» з моменту взяття на облік в органі ДФС не було платником податку на додану вартість, такі господарські операції, у розумінні п/п. 39.2.1.4 п/п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України, вважаються контрольованими, у зв`язку з чим позивач зобов`язаний був подати звіт про контрольовані операції. 
Пунктом 120.3 статті 120 ПК України передбачено, що неподання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення або невключения до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу у розмірі 300 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, у разі неподання (несвоєчасного подання) звіту про контрольовані операції.
Отже, зважаючи на те, що станом на 01.01.2013 розмір мінімальної заробітної плати становив 1 147,00 грн., суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків, що розрахункова сума штрафу відповідно до п. 120.3 ст. 120 ПК України складає 344 100 грн. (1147х300), та, як наслідок дійшли правильних висновків про правомірність дій податкового органу у зв`язку з неподанням позивачем звіту про контрольовані операції за 2013 рік та застосування штрафної санкції у розмірі 344 100 грн., як наслідок правомірність податкового повідомлення-рішення від 04.12.2015 № 0003162202.
Отже, господарські операції між ТОВ «ЗЕ Технолоджі» та ТОВ «Трейдсорт» з придбання цінних паперів, а також їх подальшого продажу відбувалися протягом 2013 року, тоді як зміни до Узагальненої податкової консультації були внесені наказом Міндоходів України від 01.07.2014, з огляду на що, на час вчинення господарських операцій з придання та продажу товару (цінних паперів), позивач об`єктивно не міг керуватися уточненою Узагальненою податковою консультацію, оскільки її не існувало.
Більш того, щодо доводів позивача на те, що він діяв на підстав не первинної, а уточненої редакції Узагальненої податкової консультації з окремих питань застосування норм податкового законодавства щодо трансфертного ціноутворення, затвердженої наказом Міндоходів України від 22.11.2013 № 699, з урахуванням змін, внесених наказом від 01.07.2014 № 368, то Суд зауважує, що як на час прийняття первинної Узагальненої податкової консультації, так і на час внесення до неї змін, п/п. 39.2.1.4 п/п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України передбачав, що операції визнаються контрольованими за умови, що загальна сума здійснених операцій платника податків з кожним контрагентом дорівнює або перевищує 50 мільйонів гривень (без урахування податку на додану вартість) за відповідний календарний рік.
Відносно доводів позивача про те, що господарські операції між ТОВ «ЗЕ Технолоджі» та ТОВ «Трейдсорт» з придбання цінних паперів у 2013 році, у розумінні п/п. 14.1.81 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, є інвестиціями, а не контрольованими операціями, то вказані доводи спростовуються зазначеними вище висновками суду, оскільки операції між ТОВ «ЗЕ Технолоджі» та ТОВ «Трейдсорт» здійснювались між пов`язаними особами, на суму більше 50 млн. грн. та з особою (ТОВ «Трейдсорт»), яка з моменту взяття на облік в органі ДФС не є платником ПДВ.
Щодо застосування штрафних санкції за порушення порядку подання розрахунків за формою № 1ДФ та несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з п/п. 168.1.1 п. 168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до п/п. 168.1.2 вказаної статті податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету,
Грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету (п/п. 54.2 ст. 54 ПК України).
Згідно абз. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України податкові агенти зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, якщо інше не визначено нормами цього Кодексу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування.
Відповідно до абз. «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України податкові агенти зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.
Пунктом 119.2 ст. 119 ПК України передбачено, що неподання, подання з. порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених). на користь платника податків, суми утриманого з них податку, якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та або до зміни платника податку, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривен.
Пунктом 127.1 статті 127 ПК України встановлено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Відповідальність за погашення суми податкового зобов`язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов`язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов`язків погашення такої суми податкових зобов`язань або податкового, боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.
Як зазначили суди попередніх інстанцій ТОВ «ЗЕ Технолоджі» надано в неповному обсязі до ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1 ДФ) за четвертий квартал 2012 року, а саме: в податковому розрахунку не зазначено виплачену 29.11.2012 громадянину ОСОБА_2 суму поворотної фінансової допомоги (ознака доходу « 153») у розмірі 8 350 грн.
Крім того, ТОВ «ЗЕ Технолоджі» здійснило нарахування доходу фізичним особам у вигляді заробітної плати, але несвоєчасно перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб у загальній сумі 263,16 грн., у тому числі: за липень 2013 року - 93,12 грн. (сплачено у листопаді 2013 року), серпень 2013 року - 85,02 грн. (сплачено у листопаді 2013 року), вересень 2013 року - 85,02 грн. (сплачено у листопаді 2013 року). 
Однак, колегія суддів Верховного Суду вважає висновків суддів попередніх інстанцій в цій частині передчасними, з огляду на те, що судами попередніх інстанцій не досліджено та в матеріалах справи відсутні податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку (форма 1 ДФ) за четвертий квартал 2012 року та липень, серпень, вересень 2013 року, а також відсутні докази сплати (перераховування) ТОВ «ЗЕ Технолоджі» до бюджету податку з доходу, що виплачується на користь платника податку, з яких можливо було б пересвідчитись у якому розмірі, коли та за який період позивачем несвоєчасно сплачено податок з доходів фізичних осіб за липень, серпень, вересень 2013 року. Вказані обставини свідчать про формальний підхід суддів попередніх інстанцій в частині дослідження сплати позивачем, як податковим агентом податку на доходи фізичних осіб за період липень, серпень, вересень 2013 року.
Крім того, суди попередніх інстанцій зазначили, що матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ЗЕ Технолоджі» надано в неповному обсязі до ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1 ДФ) за четвертий квартал 2012 року, а саме, в податковому розрахунку не зазначено виплачену 29.11.2012 громадянину ОСОБА_2 суму поворотної фінансової допомоги (ознака доходу « 153») у розмірі 8 350 грн., однак Суд вважає вказані висновки суддів попередніх інстанцій також передчасними, оскільки, по-перше, матеріали справи не містять розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1 ДФ) за четвертий квартал 2012 року, з якого можливо б було встановити зафіксовані в акті перевірки порушення щодо не зазначення в такому розрахунку виплачену 29.11.2012 громадянину ОСОБА_2 суму поворотної фінансової допомоги (ознака доходу « 153») у розмірі 8 350 грн., по-друге, як у позовній заяві, так і у апеляційній скарзі ТОВ «ЗЕ Технолоджі» звертало увагу судів попередніх інстанцій на п/п. 165.1.31 п. 165.1 ст. 165 ПК України (відповідно до якої до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: основна сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податків іншим особам, яка повертається йому, основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу) оцінку відносно чого ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції надано не було.
Більш того, як у позовній заяві (т. 1 а.с. 4-10), а також у апеляційній скарзі (т. 2 а.с. 36-42) позивач звертав увагу суддів попередніх інстанцій, що розрахунок штрафних санкцій не відповідає дійсним обставинам справи, а дані наведені в ньому є суперечливими між собою, оцінку відносно чого також не надано судами попередніх інстанцій, а в матеріалах справи відсутній розрахунок штрафних санкцій до податкового повідомлення-рішення від 04.12.2015 № 0023451702, зі змісту якого можливо було б пересвідчитись у правильності доводів позивача або їх спростуванні.
За таких обставин, касаційний суд, розглядаючи касаційну скаргу позивача, вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій передчасними в частині податкового повідомлення-рішення від 04.12.2015 № 0023451702, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак такі судові рішення в частині не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Не встановлення та ненадання правової оцінки обставинам, які мають суттєве значення у справі, свідчить про недотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при розгляді справи.
Як встановлено частиною 1 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України в чинній редакції, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з частиною 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України на суд покладається обов`язок вживати визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
За правилами статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відповідно до частини 4 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Верховний Суд вважає, що вище встановлені порушення, допущені як судом апеляційної, так і судом першої інстанцій, відтак справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати всі фактичні обставини справи з перевіркою їх належними та допустимими доказами та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.
Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже Суд приходить до висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій допустили порушення норм матеріального та процесуального права, не встановив фактичні обставини, що мають значення для справи, що є підставою для частково задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції в частині правомірності податкового повідомлення-рішення від 04.12.2015 № 0023451702.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕ Технолоджі» задовольнити частково.
Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2016 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2018 у справі № 804/3073/16 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.12.2015 № 0023451702.
Справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2016 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2018 у справі № 804/3073/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя І.А. Васильєва
Cудді В.П. Юрченко
В.В. Хохуляк