Заводський районний суд м. Запоріжжя 

Справа № 332/5194/25
Провадження №: 2/332/469/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2026 р. 

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Сапунцова В. Д., при секретарі судового засідання Горбань Є.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» в особі представника позивача Столітнього Михайла Миколайовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» в особі представника позивача Столітнього Михайла Миколайовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору від 18.06.2024 № 4746457 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі - договір, кредитний договір) та додаткового договору від 20.06.2024 до договору № 4746457 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.06.2024, укладених між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 (відповідач).
Позивач вказує, що внаслідок неналежного виконання прийнятих на себе зобов`язань з повернення кредиту у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 41773,42 гривні, з яких:
заборгованість за тілом кредиту – 6999,99 грн.,
заборгованість за нарахованими процентами первісним кредитором – 27108,43 грн.,
заборгованість за нарахованими процентами ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» за 73 календарних днів 7665,00 грн.
Між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» 31.03.2025 укладений договір факторингу №31/03/2025, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором від 18.06.2024 № 4746457, укладеним з ОСОБА_1 . 
Отже, позивач вважає, що наділений правом грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 18.06.2024 № 4746457 у розмірі 41773,42 гривні, що складається із заборгованість за тілом кредиту – 6999,99 грн., заборгованість за нарахованими процентами первісним кредитором – 27108,43 грн., заборгованість за нарахованими процентами ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» за 73 календарних днів 7665,00 грн.
Позивач зазначає, що всупереч умов кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання та заборгованість за кредитом не погасив.
З метою захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом, просив стягнути судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі у розмірі 10 000,00 грн. та вирішити питання в порядку частин 10-11 ст. 265 ЦПК України про зобов`язання органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України.
Ухвалою суду від 30.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлені строки для подання заяв по суті справи. 
12.02.2026 через систему «Електронний суд» представник відповідача надала відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог у зв`язку з наступним. Вважає, що відсутні докази відступлення прав вимоги від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», оскільки договір факторингу №31/03/2025 від 31.03.2025 не містить інформації про кредитні договори, за якими передається право вимоги, не містить даних про особу-боржника, щодо суми заборгованості та інші необхідні відомості для такого виду договорів. Договір факторингу є рамковим, у тексті договору не визначено які саме права вимоги передаються/відступаються на користь нового кредитора. Крім цього, позивач надав документи з назвою "Витяг з реєстру боржників до договору факторингу". Проте, ці надані суду документи фактично не є витягами з реєстру боржників, оскільки є аркушем паперу, на якому позивач надрукував певну інформацію, яка, на його думку, відповідає інформації, наявній в реєстрі боржників, що є додатком до договору факторингу. Вказані витяги створені та засвідчені позивачем одноосібно та не містять підпису іншої сторони договору факторингу. Також вони не є належним чином засвідченою копією оригінального реєстру прав вимоги, який мав бути підписаний обома сторонами правочину. Водночас за умовами укладених договорів про відступлення права вимоги передбачено, що клієнт зобов`язаний відступити фактору права вимоги зазначені у відповідному Реєстрі боржників. Однак таких реєстрів боржників позивач суду разом з позовною заявою не надав. Отже, позивач не довів факт відступлення йому первісним кредитором права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, про стягнення заборгованості за яким позивач подав цей позов. Також зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази перерахування кредитних коштів, а саме, листи ТОВ «Пейтек» від 01.04.2025 року №20250401-437 та №20250401-493, надані позивачем на підтвердження видачі відповідачу кредитних коштів не є належними доказами, оскільки не відображають, що номер рахунку належить отримувачу, його прізвища, імені та по батькові, РНОКПП особи, отже з`ясувати кому були перераховані кошти неможливо. Враховуючи зазначене, підстави до задоволення позову відсутні, з огляду на не доведеність позивачем факту надання відповідачу кредиту в сумі, зазначеній в позовній заяві. Також, позивачем на обґрунтування позовних вимог до матеріалів справи не надано виписки по рахунку, інших первинних документів, які б свідчили про виникнення у відповідача за кредитним договором зобов`язання з погашення заборгованості. Інших документів, які б підтверджували отримання відповідачем грошових коштів від позивача на умовах договору кредитування, так само як графіку погашення платежів, виписки по кредитному договору позивачем не надано. Отже, в матеріалах справи відсутні докази верифікації банківської картки, на яку, начебто, здійснювалося перерахування коштів за договором і первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували переказ коштів ОСОБА_1 за кредитним договором №4746457 та додатковою угодою до нього. Щодо списання нарахованих відсотків зазначає наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 12.06.2025 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, про що 12.06.2025 року було зроблено відповідний актовий запис 732. ОСОБА_2 станом на момент отримання кредиту відповідачкою та протягом усього строку кредитування проходив військову службу в лавах ЗСУ. Станом на сьогоднішній день він проходить процедуру звільнення з військової служби за станом здоров`я, що унеможливлює отримання ним Довідки форми 5. Вказане посвідчується наступними документами: військовий квитком серії НОМЕР_2 , відповідно до якого ОСОБА_2 з 09.05.2022 року проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_3 . Був переведений до військової частини НОМЕР_4 де проходив військову службу з 31.10.2024 року по 02.11.2024 року. З 03.11.2024 року проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_3 . Направлення на медичний огляд військово – лікарською комісією №1586 від 10.02.2026 року. Пунктом 15. ст. 14 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Чоловік відповідачки станом на момент отримання нею кредиту та протягом усього строку кредитування був військовослужбовцем, який проходив службу що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 , а тому на неї поширюються пільги, встановлені вищевказаним Законом та їй не повинні нараховуватися проценти за користування кредитами та неустойка, які були нараховані в цей період. Отже, ОСОБА_1 повинна бути звільнена від сплати процентів у сумі 34 773,43 грн., а сума яка була сплачена, відповідно до розрахунку заборгованості первісного кредитора, 14.07.2024 року у розмірі 1080 грн. повинна бути зарахована в тіло кредиту. Таким чином сума, яка може бути пред`явлена до стягнення, не повинна перевищувати: 6999,99 (тіло) – 1080 (сплачено) = 5919,99 грн. Щодо зменшення витрат на правову допомогу позивача відповідач зазначає про необґрунтованість вартості наданих адвокатом позивача послуг на професійну правничу допомогу, оскільки позовна заява є досить шаблонною з урахуванням кількості боржників за однаковими примірниками кредитного договору. Для цього адвокату не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавства, що регулюють спір у справі та документи, якими протилежна сторона у справі обґрунтовувала вимоги та інші обставини. Отже, відшкодування заявлених представником позивача витрат у розмірі обумовленого сторонами угодою є завищеним та необґрунтованим, а також неспівмірними з витраченим часом та обсягом виконаних робіт. На підставі зазначеного просить в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити в повному обсязі та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн.
16.02.2026 року через систему «Електронний суд» представник позивача надав суду відповідь на відзив в якому зазначив, що з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву не погоджується та вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства з наступних підстав. Щодо укладення кредитного договору та погодження його умов. Кредитний договір укладений між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Відповідачем, а також Додатковий договір до Договору №4746457 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.06.2024 повністю відповідає вимогам чинного законодавства України. За взаємною згодою, сторони погодили умови договору. Враховуючи внесені зміни до Договору, які оформлені Додатковим договором, з урахуванням зміненої суми кредиту за Договором (п.п.1.2-1.3. Додаткового договору) сума кредиту на дату укладення Додаткового договору, склала 7000 грн. На підтвердження укладання Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі - Кредитний договір) з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», Позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі (додаток до позовної заяви №6), який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «96474», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений Відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що Відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір. Відповідно до реквізитів Додаткового договору № 4746457 від 20.06.2024 року, укладеного між сторонами, Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «43454». Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Крім того, Відповідачем на підтвердження укладення кредитного договору було здійснено оплати на рахунок Кредитора, що підтверджується розрахунком заборгованості. Щодо перерахування коштів та розрахунків. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору та Додаткового договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_5 , яку Відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копіями довідок платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК». Зарахування кредитних коштів на платіжну карту Відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного Договору № 210222-1 про організацію переказу коштів від 21.02.2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА». ТОВ "ПЕЙТЕК УКРАЇНА" надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК № В0000338 від 27.08.2021) та отримало Ліцензію Національного банка України. За інформацією в листі ТОВ «ПЕЙТЕК», відповідно до зазначеного договору № 4746457 від 18.06.2024 було успішно перераховано грошові кошти у сумі 4000 грн. на платіжну карту НОМЕР_5 . Також, відповідно до інформації, зазначеної в листі ТОВ «ПЕЙТЕК», 20.06.2024 року було успішно перераховано грошові кошти у сумі 3000 грн. на платіжну карту НОМЕР_5 , яку під час укладання Додаткового договору було особисто зазначено відповідачем. З огляду на викладене вище, кредитні кошти Відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку НОМЕР_5 , що повною мірою відповідає вимогам чинного законодавства. Сума заборгованості за Договором розрахована у відповідності до Розрахунку заборгованості від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (Копію додано до позовної заяви). Як Первісний Кредитор, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» здійснив розрахунок відповідно до умов договору. У період з 18.06.2024 по 31.03.2025 Відповідачем здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора в розмірі 1080,01 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,01 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 1080 грн Детальний розрахунок заборгованості та оплат, здійснених Відповідачем, зазначений в розрахунку заборгованості, що є невід`ємним додатком до Позовної заяви. Відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору № 4746457 строк кредиту 360 днів: з 18.06.2024 року по 12.06.2025 року. Станом на дату укладання Договору факторингу від 31.03.2025 року №31/03/2025, строк дії Договору № 4746457 від 18.06.2024 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 01.04.2025 року по 12.06.2025 року (73 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 7 665,00 грн. (Розрахунок заборгованості ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» додано до позовної заяви): 6999,99 грн * 1,5% = 105 грн*73 календарних дні = 7 665,00 грн.
У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. Договору № 4746457 від 18.06.2024 року, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з Відповідача у сумі 34 773,43 грн. (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 27108,43 грн., проценти нараховані ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у сумі 7 665,00 грн.).
Відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору № 4746457 строк кредиту 360 днів: з 18.06.2024 року по 12.06.2025 року. Станом на дату укладання Договору факторингу від 31.03.2025 року №31/03/2025, строк дії Договору № 4746457 від 18.06.2024 року не закінчився. Щодо застосування до Відповідача ч. 15 статті 14 Закону «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». Для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники ПОВИННІ НАДАТИ БАНКУ перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони від 21 серпня 2014 року 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів – витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Однак позивачу ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» відповідні документи Відповідачем не надавалися. В матеріалах справи також відсутні докази надсилання таких документів Первісному кредитору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Позивачу до моменту звернення з Позовною заявою до суду. Згідно свідоцтва про шлюб від 12.06.2025 Серія НОМЕР_6 Відповідач уклала шлюб з ОСОБА_2 , який з 19.04.2022 проходить військову службу за мобілізацією, однак Кредитний договір було укладено 18.06.2024, до того як Відповідач уклала шлюб і набула статусу дружини військовослужбовця. Таким чином п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на жаль, не може підлягати застосуванню в спірних правовідносинах. Щодо правомірності факторингу та повідомлення про відступлення прав вимоги. Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, 31.03.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 31/03/2025 (Копію додано до позовної заяви) за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до Відповідача. (Витяг з реєстру боржників, щодо Відповідача додано до позовної заяви). Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 31/03/2025 від 31.03.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов?язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті Боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті Боржника електронну адресу та/або телефонний номер. Враховуючи вищезазначене, Відповідача належним чином повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором. Щодо реєстру боржників необхідно зазначити, що Позивачем додано до позовної заяви належним чином оформлений витяг з даного реєстру, що підписаний керівником Товариства та скріплений печаткою Товариства відповідно до вимог ДСТУ 4163:2020, оскільки сам реєстр боржників містить персональні дані інших осіб, розголошення яких суперечить положенням ЗУ «Про захист персональних даних». Також зазначає, якщо стороною документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Позов Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити у повному обсязі; Відмовити представнику Відповідача у клопотанні щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Капітал» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засіданні повідомлений належним чином, у відповіді на відзив просив рогляд справи проводити за відсутності представника позивача.
Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача адвокат Скользнєва В.В. надала письмову заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та представника відповідача.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
18.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-комунікаційної системи Товариства було укладено електронний договір №4746457 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Відповідно до умов кредитного договору, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в сумі 4000,00 грн., шляхом їх перерахування на банківський рахунок клієнта за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_5 , на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Строк кредиту 360 днів: з 18.06.2024 по 12.06.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту.
Кредитний договір зі сторони позичальника ОСОБА_1 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 96474.
20.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-комунікаційної системи Товариства було укладено додатковий договір до договору №4746457 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.06.2024. Сума кредиту 3000,00 грн.
Додатковий договір від 20.06.2024 до договору №4746457 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.06.2024 зі сторони позичальника ОСОБА_1 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 43454.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором та додатковим договором виконало та надало відповідачу кредит в загальній сумі 7000,00 грн..
Відповідно до листа ТОВ «Пейтек» вих. №20250401-491 від 01.04.2025, між Товариством та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено Договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку №03012024-1 від 2024-01-03. Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»: 18.06.2024 20:40:10 на суму 4000.00 грн. Номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - c4fcc4dc-3b9c-4c5a-8cc2-f2549bb87c66 Номер транзакції в системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» – 47464571718732407 Session ID - 025239615221 Сайт торгівця - https://credit7.ua Код авторизації - 768205 Банк-еквайр - АТ «ПУМБ» Призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_5 .
Відповідно до листа ТОВ «Пейтек» вих.. №20250401-493 від 01.04.2025 Між Товариством та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено Договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку №03012024-1 від 2024-01-03. Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»: 20.06.2024 13:58:21 на суму 3000.00 грн. Номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - c3c458aa-2dcb-4881-9cdd-60d46f668c64 Номер транзакції в системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» – top_up_payment_47464571718881098 Session ID - 025267934263 Сайт торгівця - https://credit7.ua Код авторизації - 251216 Банк-еквайр - АТ «ПУМБ» Призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_5 . 
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №4746457 від 18.06.2024, станом на 31.03.2025 заборгованість відповідача перед ТОВ «Лінеура Україна» становила 37608,42 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту – 6999,99 грн., заборгованості за процентами – 27108,43 грн., штрафні санкції – 3500,00 грн.
31.03.2025 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна (фактор) та ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) укладено договір факторингу №31/03/2025, згідно з умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, зазначених у реєстрі боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Згідно витягу з реєстру боржників, додаток №1 до договору факторингу №31/03/2025 від 31.03.2025, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №4746457 від 18.06.2024 року в сумі 37608,42 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту – 6999,99 грн., заборгованості за процентами – 27108,43 грн., штрафні санкції - 3500,00 грн.
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором, ТОВ «Лінеура Україна» повідомило боржників, шляхом направлення у їх особистий кабінет відповідного повідомлення.
Після відступлення права вимоги, позивачем нараховано проценти за 73 календарних днів з 01.04.2025 року по 12.06.2025 року в сум 7665,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.
Відповідно до ст. 205 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті наведеного 3 Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (статті 526, 527, 530 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України передбачена заборона односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.
Частиною 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із статтями 513, 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 статті 1078 ЦК України).
Набуття права вимоги позивачем до відповідача ОСОБА_1 підтверджується витягом з Реєстру боржників, що є додатком до договору факторингу.
Факт прострочення відповідачем сплати заборгованості за наведеним кредитним договором не спростовано, доказів оплати відповідачем заборгованості в повному обсязі суду не надані.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.
У ч. 2 ст. 16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Першочергово захист цивільних прав та інтересів полягає в з`ясуванні того, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.
Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Згідно із ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті 79, 80 ЦПК України).
Згідно із ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У протилежному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь іншої сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Звертаючись до суду, позивачем надані належні, достатні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог.
Доказів розірвання або визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту №4746457 від 18.06.2024 (на підставі якого виникли зобов`язання у відповідача перед первісним кредитором щодо сплати кредиту) та/або договору факторингу №31/03/2025 від 31.03.2025 (на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором) в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст. 629 ЦК України зазначений договір є обов`язковим для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін в ході розгляду справи.
Отже, на підставі вищевикладеного позивач наділений правом грошової вимоги до відповідача за вище вказаними договорами.
Відносно доводів відповідача , що відповідно пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» відповідач , як дружина військовослужбовця , звільнена від сплати процентів за користування кредитом, суд зазначає наступне.
В судовому засіданні встановлено , що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 12.06.2025 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, про що 12.06.2025 року було зроблено відповідний актовий запис 732. Чоловік відповідача ОСОБА_2 проходив військову службу в лавах ЗСУ, що підтверджується: військовий квитком серії НОМЕР_2 , відповідно до якого ОСОБА_2 з 09.05.2022 року проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_3 . Був переведений до військової частини НОМЕР_4 де проходив військову службу з 31.10.2024 року по 02.11.2024 року. З 03.11.2024 року проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_3 ; направлення на медичний огляд військово – лікарською комісією №1586 від 10.02.2026 року.
Відповідач ,як дружина військовослужбовця, набуває право на відповідні пільги виключно з 12 червня 2025 року, тобто з моменту укладення шлюбу. 
Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4746457 між позивачем та ОСОБА_1 було укладено 18.06.2024 та додатковий договір до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4746457 від 18.05.2024 між позивачем та ОСОБА_1 було укладено 20.06.2024, відповідно до розрахунку, наданим ТОВ «Лінеура Україна» відсотки за зазначеним договором нараховувались до 31.03.2025, відповідно до розрахунку, наданим ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» відсотки за зазначеним договором нараховувались за період з 01.04.2025 до 12.06.2025, тобто до укладення шлюбу відповідачки з військовослужбовцем ОСОБА_2 .
В зв`язку з цим, наведені у відзиві заперечення щодо правомірності нарахування процентів за кредитом , у даному випадку суд відхиляє, як безпідставні, тому що норми пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону № 3633-ІХ від 11.04.2024 , який набув законної сили 18.05.2024 року та зворотньої сили не має, яким визначено, що дружинам військовослужбовців проценти за користування кредитом не нараховуються , не підлягають застосуванню до спірних правовідносин у даному випадку.
Щодо стягнення заборгованості за відсотками суд зазначає наступне.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у ст. 8 Конституції України.
Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, слід зауважити, що пересічний споживач фінансових послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів».
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (частина друга статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів).
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»).
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.
Суд вважає, що умова договору по нарахуванню процентів є несправедливою, а розмір нарахованих відсотків непропорційно високий, що призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальнику, суперечить нормам ЗУ «Про захист прав споживачів», що підтверджується правовими висновками Верховного Суду, які викладені в постановах №132/1006/19 від 07.10.2020, 910/719/19 від 19.05.2020 та №363/1834/17 від 13.07.2022 та №910/12876/19 від 01.06.2021.
Згідно з розрахунком за договором №4746457 від 18.06.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту заборгованість відповідача становить 41773,42 гривень, яка складається з: 6999,99 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 27108,43 гривень - заборгованість за відсотками, нарахованих первісним кредитором; 7665,00 грн. – заборгованість за відсотками ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 73 календарних днів. Загальна сума заборгованості за відсотками складає 34773,43 грн. Тобто, сума заборгованості за відсотками майже у п`ять разів перевищує суму кредиту, що є непропорційно великою сумою компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості кредиту), не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Враховуючи вказані вище обставини, а також принципи розумності, справедливості й пропорційності, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача процентів підлягають частковому задоволенню, а саме розмір процентів, підлягає зменшенню та встановленню в сумі, що дорівнює суми заборгованості за тілом кредиту, а саме: 6999,99 грн.
Таким чином, за умовами договору №4746457 від 18.06.2024 року відповідач повинен повернути тіло кредиту в сумі 6999,99 грн. та відсотки в розмірі 6999,99 грн., а всього 13999,98 грн.
Щодо вирішення питання в порядку частин 10-11 ст. 265 ЦПК України про зобов`язання органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Згідно ч. 11 ст. 265 ЦПК України, остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Тобто, при ухваленні рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Однак, це є правом суду, а не обов`язком, і це питання повинно вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи.
Суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 18.06.2024, тобто вже під час дії в Україні воєнного стану, що діє і на даний час.
Отже, суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо правничої допомоги, то суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Факт надання адвокатом правової допомоги підтверджено наступними документами: копією договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024; копією заявки № 10541 від 25.08.2025 на виконання доручення за договором №10/12-2024 від 10.12.2024; копією акта № 10541 від 22.09.2025 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) на суму 10 000,00 грн.; копією рахунку на оплату до договору про надання правничої допомоги; копією ордеру; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Столітнім М.М.
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просить стягнути витрати на понесені відповідачем на професійну допомогу у розмірі 8000,00 грн. На підтвердження зазначеного суду надано: копію договору про надання правничої допомоги від 06.02.2026, акт здачі-прийняття наданих послуг від 06.02.2026 з якого вбачається, що адвокат Скользнєва В.В. надала відповідачу такі послуги: ознайомлення з матеріалами справчи протягом 1,5 год. вартістю 2000,00 грн.; написання відзиву на позовну заяву протягом 2 год. вартістю 4000,00 грн.; участь у судовому засіданні протягом 1 год. вартістю 2000,00 грн., загальна вартість послуг становить 8000,00 грн., копію квитанції до прибуткового касового ордера №б/н від 06.02.2026 на суму 8000,00 грн., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП 002838. 
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України 17.10.2014 № 10 витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представниками сторін документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатами документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлені до стягнення розміри витрат на професійну правничу допомогу не є цілком співмірним зі складністю справи, виконаними адвокатами роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. 
Отже, з врахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатами робіт, часу витраченого адвокатами на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. з кожної сторони.
У зв`язку із рівнозначністю визначених витрат на правничу допомогу стягнення таких витрат зі сторін не здійснюється.
Щодо стягнення судового збору. 
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог
Оскільки позовні вимоги задовольняються частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 811,86 грн. (ціна позову 41773,42 грн., задоволено позовні вимоги на 13999,98 грн., що становить 33,51% від заявленого розміру вимог, судовий збір при пред`явленні позову становив 2422,40 грн., а 33,51 % від цієї суми = 811,86 грн.).
Керуючись ст. ст. 526, 610, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 211, 223, 247, 263-265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» в особі представника позивача Столітнього Михайла Миколайовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість в загальному розмірі 13999 (тринадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 98 копійок.
В іншій частині позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» судовий збір у розмірі 811 (вісімсот одинадцять) гривень 86 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку поданняапеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 11.09.2026.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair.
Інфомація про учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», адреса: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, оф. 118/2, код ЄДРПОУ: 44559822;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 . 

Суддя В.Д. Сапунцов