| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1863/25 Головуючий у 1 інстанції: Лукашова О.Б.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.
Суддів Кузьмишиної О.М.
Ключковича В.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якому просив:
- визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо повернення заяви ОСОБА_1 від 29 серпня 2023 року про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з частковою втратою працездатності без встановлення інвалідності;
- зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку з частковою втратою працездатності без встановлення інвалідності.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України, щодо повернення ОСОБА_1 заяви від 29 серпня 2023 року про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з частковою втратою працездатності без встановлення інвалідності. Зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.08.2023 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з частковою втратою працездатності без встановлення інвалідності, з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зокрема, апелянт зазначає, що, на виконання вимог пункту 21 Порядку № 975, ним було подано всі необхідні документи, зокрема, заяву про виплату одноразової грошової допомоги, завірену копію довідки до акта огляду МСЕК № 073147, копію довідки ВЛК № 866 та копію акта № 02-23 за формою Нвс-1. Апелянт стверджує, що листом від 13 січня 2025 року № 03.7/522-25-Вих йому фактично відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з підстав невідповідності поданих копій вимогам законодавства, у зв`язку із чим, повторний розгляд заяви є недоцільним. Також, ОСОБА_1 вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність документа, який свідчить про причини та обставини травми, оскільки, у пункті 6 акта за формою Нвс-1 зазначено, що нещасний випадок не є наслідком вчинення потерпілим дій у стані алкогольного, токсичного або наркотичного сп`яніння, злочину, кримінального чи адміністративного правопорушення, навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю або самогубства. З огляду на викладене, апелянт вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Також, не погодившись з рішенням суду, відповідач - Адміністрація Державної прикордонної служби України звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зокрема, апелянт вказує, що заява ОСОБА_1 з доданими документами фактично перебуває у позивача та відсутня, як в Адміністрації Державної прикордонної служби України, так і в ІНФОРМАЦІЯ_1 , що унеможливлює її повторний розгляд. Крім того, на думку апелянта, суд першої інстанції не встановив факту належного засвідчення копії довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 23 червня 2023 року № 073147, яка мала бути засвідчена відповідною медико-соціальною експертною комісією або нотаріусом, тоді як копія рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року у справі № 620/16190/23 мала бути засвідчена судом. Також, апелянт посилається на неправильне зазначення у висновку ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14 грудня 2024 року № 03.7/32465/24-Вн пункту Порядку № 975, відповідно до якого, ОСОБА_1 призначається одноразова грошова допомога. Ураховуючи, що документи, визначені пунктом 21 Порядку № 975, подано не в повному обсязі та вони потребують доопрацювання, Адміністрація Державної прикордонної служби України вважає повернення документів правомірним і просить відмовити у задоволенні позову повністю.
У межах встановленого судом строку відзивів на апеляційні скарги не надійшло. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно з довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 23.06.2023 №073147, ОСОБА_1 встановлено 20% втрати професійної працездатності, причина: травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
29 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з частковою втратою працездатності без встановлення інвалідності, до якої було додано згідно переліку зазначеного в заяві: завірену копію довідки до акту огляду МСЕК № 073147, копію довідки ВЛК № 866, копію акту № 02-23 за формою Нвс-1, копію паспорту, копію РНОКПП.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.06.2024 у справі №620/16190/23, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суд від 13.08.2024 визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо повернення заяви ОСОБА_1 від 29.08.2023 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з частковою втратою працездатності без встановлення інвалідності та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 подати у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги за зверненням ОСОБА_1 від 29.08.2023 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з частковою втратою працездатності без встановлення інвалідності.
Листом від 28.12.2024 №09/87844-24-вих Адміністрація Державної прикордонної служби України повідомила ІНФОРМАЦІЯ_1 , що комісією з питань призначення одноразової грошової допомоги Адміністрації Держприкордонслужби документи позивача розглянуті та повернуті на доопрацювання, оскільки довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 23.06.2023 №073147 завірена з порушенням вимог Закону України “Про нотаріат” та постанови Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 №55 “Деякі питання документування управлінської діяльності”, відсутнє рішення суду з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги, засвідченого у встановленому порядку та у висновку ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.12.2024 №03.7/32465/24-Вн неправильно зазначений пункт Порядку №975, відповідно до якого призначається одноразова грошова допомога зазначеному військовослужбовцю.
Листом від 13 січня 2025 року №03.7/522-25-Вих ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив ОСОБА_1 про рішення комісії з питань призначення одноразової грошової допомоги Адміністрації Держприкордонслужби щодо повернення документів на доопрацювання та повернув документи позивачу.
Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до пункту 1 статті 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з підпунктом 7 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Пунктом 2 статті 16-2 Закону № 2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
За приписами пункту 2 статті 16-3 Закону № 2011-XII, у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.
Відповідно до пункту 6 статті 16-3 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Пунктом 9 статті 16-3 Закону № 2011-XII визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 16-4 Закону № 2011-XII, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975, у редакції, чинній на день виникнення у ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 975, цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Згідно з пунктом 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Пунктом 7 Порядку № 975 передбачено, що у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від: 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Відповідно до пункту 11 Порядку № 975, військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:
заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;
завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії:
постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;
документа (відповідних сторінок за наявності), що посвідчує особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту), з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи і про реєстрацію місця проживання (за наявності);
документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, або особа, звільнена з військової служби, якому (якій) виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, подає уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - восьмому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.
Пунктом 12 Порядку № 975 визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Відповідно до пункту 13 Порядку № 975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Відповідно до статті 76 Закону України «Про нотаріат», вірність копії з копії документа може бути засвідчена нотаріусом, посадовою особою органу місцевого самоврядування, посадовою особою консульської установи України, якщо вірність копії засвідчена в нотаріальному порядку або якщо ця копія видана юридичною особою, що видала оригінал документа. У такому разі копія документа має бути викладена на бланку цієї юридичної особи з відміткою про те, що оригінал документа знаходиться у цієї юридичної особи.
Пунктом 1 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності», встановлено, що ця Інструкція встановлює вимоги щодо документування управлінської інформації та організації роботи з документами, створеними у паперовій формі Секретаріатом Кабінету Міністрів України, центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими органами виконавчої влади, підприємствами, установами, організаціями, що належать до сфери управління центральних або місцевих органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим (далі - установи).
Згідно з пунктом 2 цієї Типової інструкції, порядок здійснення діловодства стосовно документів, що містять інформацію з обмеженим доступом, за зверненнями громадян, запитами на інформацію визначається окремими нормативно-правовими актами та не може регулюватися цією Інструкцією.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про звернення громадян», не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.
Як вбачається з матеріалів справи, 23 червня 2023 року ОСОБА_1 встановлено 20 відсотків втрати професійної працездатності без установлення інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби, у зв`язку із чим 29 серпня 2023 року він звернувся із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.
На виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року у справі № 620/16190/23, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2024 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 14 грудня 2024 року направлено Адміністрації Державної прикордонної служби України висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги разом із відповідними документами.
Листом від 28 грудня 2024 року № 09/87844-24-Вих Адміністрація Державної прикордонної служби України повернула зазначені документи на доопрацювання, посилаючись на неналежне засвідчення копії довідки медико-соціальної експертної комісії, відсутність належним чином засвідченої копії судового рішення та неправильне зазначення у висновку положення Порядку № 975, на підставі якого має здійснюватися виплата одноразової грошової допомоги.
З даного приводу, колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідно до пункту 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно з довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 23 червня 2023 року № 073147 ОСОБА_1 установлено 20 відсотків втрати професійної працездатності без установлення інвалідності. Отже, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло 23 червня 2023 року.
З огляду на викладене, наявність у ОСОБА_1 права на одноразову грошову допомогу, умови її призначення та перелік документів, необхідних для вирішення питання про її виплату, підлягають визначенню відповідно до Закону № 2011-XII та Порядку № 975 у редакціях, чинних на день виникнення такого права.
Таким чином, під час вирішення питання щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги Адміністрація Державної прикордонної служби України мала перевірити подані документи на відповідність вимогам пункту 11 Порядку № 975 та прийняти передбачене пунктом 13 цього Порядку рішення саме з урахуванням редакції нормативно-правового акта, чинної станом на 23 червня 2023 року.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги Адміністрації Державної прикордонної служби України, колегія суддів виходить із того, що пунктом 13 Порядку № 975 передбачено можливість повернення документів на доопрацювання у разі, коли їх подано не в повному обсязі, вони потребують уточнення або подані не за належністю. При цьому мотиви повернення документів повинні відповідати фактичним обставинам та вимогам нормативно-правового акта, чинного на день виникнення права особи на одноразову грошову допомогу.
Першою підставою повернення документів Адміністрація Державної прикордонної служби України визначила неналежне засвідчення копії довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 23 червня 2023 року № 073147.
Водночас, пункт 11 Порядку № 975 у редакції, чинній на день виникнення у ОСОБА_1 права на одноразову грошову допомогу, передбачав подання завіреної копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, однак, не встановлював вимоги щодо засвідчення такої копії виключно відповідною медико-соціальною експертною комісією або нотаріусом.
Положення Закону України «Про нотаріат» регулюють порядок вчинення нотаріальних дій, проте не встановлюють виключного способу засвідчення копії довідки медико-соціальної експертної комісії, яка подається для призначення одноразової грошової допомоги. 
В свою чергу, Типова інструкція, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55, визначає порядок документування управлінської інформації та організації діловодства в державних органах, а не порядок засвідчення фізичною особою копій документів, що додаються до її заяви.
Матеріали справи свідчать, що подана ОСОБА_1 копія довідки від 23 червня 2023 року № 073147 містить відмітку про її відповідність оригіналу, дату та підпис. 
За таких обставин, посилання відповідача на необхідність засвідчення цієї копії виключно Чернігівською обласною медико-соціальною експертною комісією № 1 або нотаріусом не ґрунтується на вимогах Порядку № 975 у належній редакції.
Щодо відсутності належним чином засвідченої копії судового рішення, колегія суддів зазначає, що пунктом 11 Порядку № 975 у відповідній редакції передбачалося подання копії рішення суду, яке набрало законної сили, без установлення вимоги про засвідчення такої копії судом або в іншому спеціальному порядку. 
Отже, посилання відповідача на відсутність засвідченої у встановленому порядку копії рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року у справі № 620/16190/23 не могло бути самостійною підставою для повернення документів.
Також, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання Адміністрації Державної прикордонної служби України на неправильне зазначення у висновку ІНФОРМАЦІЯ_2 положення Порядку № 975. 
Зазначений висновок складався уповноваженим органом, а не ОСОБА_1 , тому недолік у зазначенні правової підстави виплати не може покладатися на позивача. 
Крім того, Порядок № 975 не пов`язує можливість розгляду поданих документів із правильністю зазначення уповноваженим органом номера конкретного пункту цього Порядку, тоді як Адміністрація Державної прикордонної служби України, як розпорядник бюджетних коштів зобов`язана самостійно застосувати норми права, що регулюють відповідні правовідносини.
Посилання апелянта відповідача на неподання ОСОБА_1 усіх документів, передбачених пунктом 21 Порядку № 975, також не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки, зазначений пункт міститься в редакції Порядку № 975, яка не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. 
Крім того, відсутність інших документів, передбачених цим пунктом, не була визначена у листі від 28 грудня 2024 року № 09/87844-24-Вих як самостійна підстава повернення поданого пакета документів, а тому, не може додатково обґрунтовувати правомірність оскаржуваних дій після їх вчинення.
Також, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта відповідача про неможливість повторного розгляду заяви у зв`язку з перебуванням документів у ОСОБА_1 , оскільки, їх повернення позивачу є безпосереднім наслідком оскаржуваних дій відповідача. Така обставина має організаційний характер і не звільняє Адміністрацію Державної прикордонної служби України від обов`язку забезпечити повторний розгляд заяви після надходження відповідних документів у порядку, встановленому Порядком № 975.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність повернення Адміністрацією Державної прикордонної служби України документів, поданих для вирішення питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, та наявність підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача.
З приводу доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про наявність підстав для зобов`язання Адміністрації Державної прикордонної служби України безпосередньо виплатити одноразову грошову допомогу, колегія суддів зазначає наступне.
Так, встановлення ОСОБА_1 20 відсотків втрати професійної працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, підтверджує наявність окремих умов для призначення одноразової грошової допомоги, однак саме собою не є достатньою підставою для її виплати без перевірки всіх обставин, передбачених Законом № 2011-XII та Порядком № 975.
Положеннями Порядку № 975 передбачено послідовну процедуру вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги, яка включає подання особою відповідної заяви та документів, підготовку уповноваженим органом висновку щодо виплати допомоги, направлення такого висновку разом із документами розпорядникові бюджетних коштів та прийняття ним рішення про призначення допомоги, про відмову в її призначенні або про повернення документів на доопрацювання.
У даній справі Адміністрація Державної прикордонної служби України не розглянула заяву ОСОБА_1 по суті та не прийняла рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, а повернула подані документи на доопрацювання.
Лист ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13 січня 2025 року № 03.7/522-25-Вих містить повідомлення позивача про повернення документів на доопрацювання та не є рішенням Адміністрації Державної прикордонної служби України про відмову у призначенні й виплаті одноразової грошової допомоги.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року у справі № 620/16190/23 також не вирішувалося питання про наявність у ОСОБА_1 безумовного права на виплату допомоги. Цим рішенням визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо повернення заяви та зобов`язано зазначений орган направити розпорядникові бюджетних коштів висновок разом із відповідними документами.
Посилання ОСОБА_1 на те, що пунктом 6 акта від 02 січня 2023 року № 02-23 за формою Нвс-1 підтверджено відсутність обставин, які виключають призначення одноразової грошової допомоги, не спростовує наведених висновків. Зміст зазначеного документа підлягає оцінці відповідачем у сукупності з іншими поданими документами під час розгляду заяви та прийняття передбаченого Порядком № 975 рішення по суті.
Таким чином, задоволення вимоги про безпосередню виплату одноразової грошової допомоги за обставин, коли компетентний орган не здійснив належної перевірки поданих документів та не прийняв рішення за результатами розгляду заяви по суті, фактично призвело б до вирішення судом питання, віднесеного законодавством до повноважень Адміністрації Державної прикордонної служби України, до завершення встановленої адміністративної процедури.
Колегія суддів також вважає необґрунтованими доводи апелянта позивача про недоцільність повторного розгляду його заяви, оскільки, попередньо Адміністрацією Державної прикордонної служби України рішення по суті порушеного ОСОБА_1 питання не приймалося. Зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву з урахуванням висновків суду спрямоване на завершення передбаченої Порядком № 975 процедури та прийняття належного рішення за її результатами.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовної вимоги про безпосередню виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та правильно визначив повторний розгляд його заяви належним способом захисту порушеного права.
Решта доводів та заперечень апелянтів висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткову обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Адміністрації Державної прикордонної служби України залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Кузьмишина О.М.

Ключкович В.Ю.