| Справа № 591/10099/26 Провадження № 3/591/2373/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 вересня 2026 року суддя Зарічного районного суду міста Суми Косар А. І., за участю адвоката Жалковського В. Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянула справу про адміністративне правопорушення стосовно:
ОСОБА_1 , дата народження:  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство: України; проживає за адресою: АДРЕСА_1  

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП)
 
і установила:
 
У серпні 2026 року від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в провадження Зарічного районного суду міста Суми надійшов протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №740997 від 08.08.2026 стосовно  ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до якого: 08.08.2026 22:00:00 м .Суми ПРОСПЕКТ СВОБОДИ 1 водій  ОСОБА_1  керувала транспортним засобом Fiat 500X н.з. НОМЕР_1  у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки зі згоди водія за допомогою технічного приладу газоаналізатор Drager Alcotest 7510 ARLM-0299, тест 599. З позитивним результатом – 1,33 проміле була згодна, що зафіксовано на Xiaomi Yi Car DVR та Motorola Solutions VB400, чим порушила п.2.9.а. ПДР.

 
Дії  ОСОБА_1  поліцейським уповноваженого підрозділу поліції кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

 
28.08.2026 адвокат Жалковський В. Ю., діючи в інтересах  ОСОБА_1 , подав клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення, мотивуючи тим, що  ОСОБА_1  08.08.2026 о 22:00:00 на час зупинки транспортного засобу під її керуванням прямувала до лікарні, оскільки її чоловік  ОСОБА_2 потребував медичної допомоги, у послідуючому працівник поліції супроводжував ОСОБА_1 з чоловіком до лікарні, і після чого відвіз подружжя за місцем їх мешкання, що може свідчити про крайню необхідність у розумінні норм ст. 18 КУпАП. Ця обставина виключає адміністративну відповідальність відповідно до ст. 17 КУпАП.
ОСОБА_1  у судове засідання не прибула, повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи не надійшло. За таких обставин, враховуючи, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді даної справи відповідно до вимог статті 268 КУпАП не є обов`язковою, суд уважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

В судовому засіданні сторона захисту адвокат Жалковський В. Ю. підтримав викладену письмову позицію щодо наявності підстав для застосування положень ст. 17-18 КУпАП та закриття провадження у справі. Суду пояснив, що зупинка транспортного засобу була здійснена в законний спосіб, адже остання керувала автомобілем без увімкненого світла, за що на місці зупинки була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Разом із цим, керування транспортним засобом було здійснено вимушено, оскільки її чоловік мав ознаки отруєння та його стан погіршувався. Стороною захисту надані докази того що працівник поліції супроводжував ОСОБА_1 з чоловіком до лікарні, де ОСОБА_2 проведено зондове промивання шлунку, отримані відповідні розчини для здійснення останньому ін`єкцій в домашніх умовах. Після відвідування лікарні працівник поліції відвіз подружжя за місцем їх мешкання. У цій ситуації ОСОБА_1 діяла в стані крайньої необхідності.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.
Законодавство України про адміністративне правопорушення складається з КУпАП та інших законів України (ч. 1 ст. 2 КУпАП), а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. 
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог стст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
У відповідності до ст. 283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити, окрім усього, опис обставин, встановлених під час розгляду справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Заборону керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено п. 2.9 (а) ПДР.
Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103. На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 була затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. 

Згідно долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів поліцейськими зупинений т/з під керуванням ОСОБА_1 та було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що остання погодилась та пояснила що везе чоловіка у лікарню. 

На відеозаписі файлу «clip-0» 22 год. 13 хв зафіксовано пояснення ОСОБА_1 : «я б ніколи не сіла за кермо в такому стані, адже вибачаюсь, чоловіку дуже зле, тому і везу в лікарню». 
З відеозапису файлу «clip-1» 22 год. 23 хв випливає, що працівник поліції супроводжував ОСОБА_1 з її чоловіком до лікарні, а саме Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська клінічна лікарня» Сумської міської ради.

На підтвердження вказаних обставин захисник надав свідоцтво про шлюб; консультативний висновок спеціаліста у порядку самозвернення ОСОБА_2 від 08.08.2026 о 22:40, відповідно до якого встановлений діагноз:гостре отруєння невідомою речовиною. Коксикаційний синдром. Нудота і блювота R11; Сертифікат лікаря-спеціаліста. Лікувальна справа на ім`я  ОСОБА_1 ; відеоматеріал щодо стану здоров`я  ОСОБА_2 .
Відповідно ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності, а згідно ст. 18 цього Кодексу не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Таким чином, однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.
Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій. 
У контексті встановлених у цій справі обставин підлягає врахуванню те, що дії  ОСОБА_1 були зумовлені не наміром порушити встановлені правила дорожнього руху, а необхідністю негайного реагування на небезпечний для здоров`я стан близької особи.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи, характеру, мети та спрямованості дій водія, суд вважає, що у діях  ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки остання, 08.08.2026 о 22:00:00 на час зупинки транспортного засобу під її керуванням прямувала до лікарні, оскільки її чоловік  ОСОБА_2 потребував медичної допомоги у медичному закладі, що було встановлено поліцейським.
Тобто, дії  ОСОБА_1 були продиктовані необхідністю доставлення чоловіка ОСОБА_2 до медичного закладу у зв`язку з ознаками отруєння та погіршенням стану здоров`я. 
При цьому потенційна шкода встановленому порядку безпеки дорожнього руху є менш значною порівняно зі шкодою, яку особа намагалася відвернути шляхом невідкладного прибуття до медичного закладу для надання медичної допомоги близькій особі.
Наведене свідчить про те, що дії, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, були вчинені  ОСОБА_1 саме в умовах крайньої необхідності, що виключає наявність у її діях суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме вини у формі умислу на ухилення від виконання обов`язків водія, тому провадження в справі не могло бути розпочате, а розпочате підлягало закриттю на підставі п. 4 ст. 247 і п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.
Керуючись статтями 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
Постановив:
Провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 4 ст. 247 і п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП через відсутність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення постанови до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя        А. І. Косар