РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

10 серпня 2026 року | м. Рівне | №460/8809/26

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
| ОСОБА_1
до | Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2
| про скасування наказів, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , про
скасування наказу військової частини НОМЕР_3 №99-ОД від 01.02.2026 «Про результати розслідування» в частині притягнення до дисциплінарної та повної матеріальної відповідальності;
скасування наказу військової частини НОМЕР_2 №824 від 08.05.2026 про притягнення до дисциплінарної та повної матеріальної відповідальності шляхом стягнення суми завданої шкоди з місячного грошового забезпечення в розмірі 20%.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 . Повідомлено, що в січні 2026 року командуванням вказаної військової частини було ініційовано службове розслідування щодо виплати додаткової винагороди окремим військовослужбовцям. За результатами службового розслідування на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани та вирішено стягнути завдану шкоду з місячного грошового забезпечення винних осіб в розмірі до 20 відсотків їх місячного грошового забезпечення. Стверджує, що висновки акту службового розслідування є формальними і необґрунтованими, у зв`язку з чим оскаржуваний наказ прийнятий з порушенням норм чинного законодавства. За таких обставин, просив позов задовольнити.
Ухвалою суду від 22.05.2026 позовна заява залишалася без руху.
Цього ж дня іншою ухвалою суду від 22.05.2026 відмовлено у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.
Ухвалою суду від 27.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду суддею та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 подав до суду відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав. На обґрунтування своїх заперечень зазначено, що в січні 2026 року відповідачем проводилося службове розслідування щодо вчинення певною категорією посадових осіб військової частини НОМЕР_4 , в т.ч. і позивачем, протиправної та безпідставної виплати військовослужбовцям військової частини НОМЕР_4 додаткової винагороди, внаслідок чого державі заподіяно прямої дійсної шкоди всього на загальну суму 735483,84 грн. Вказано, що жодних порушень розділу ІV Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 не було допущено, а також дотримано процедури, визначеної Законом України “Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі”, у зв`язку із чим дотримано правових підстав для притягнення позивача до матеріальної відповідальності. За таких обставин, просив у задоволенні позову відмовити.
Відповідач 2, Військова частина НОМЕР_2 , також подав до суду відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав. На обґрунтування своїх заперечень зазначено, що в квітні 2026 року до військової частини надійшли копії матеріалів службового розслідування відносно посадових осіб військової частини НОМЕР_1 та витяг із наказу про результати службового розслідування для притягнення позивача до дисциплінарної та повної матеріальної відповідальності. Повідомлено, що факти безпідставної виплати додаткової винагороди на загальну суму 14516,12 грн., внаслідок протиправних дій позивача, що вказані в аудиторському звіті, підтверджені в холі службового розслідування, а тому на виконання вказаних документів прийнято наказ, згідно з яким позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності шляхом стягнення суми завданої шкоди з місячного грошового забезпечення в розмірі до 20 відсотків його місячного грошового забезпечення, до повного утримання суми завданої шкоди. За таких обставин, просить у задоволенні позову відмовити.
Представник позивача подав до суду відповіді на відзиви, у яких не погодився з доводами відповідачів та просив позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, то відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши позовну заяву та долучені матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.
ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України на посаді командира роти вогневої підтримки Військової частини НОМЕР_4 з 27.07.2022 по 06.11.2023.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) №200 від 27.07.2022 капітана ОСОБА_1 призначено на посаду командира роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_4 .
Відповідно до наказу начальника регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 20.10.2023 №172 та наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 06.11.2023 №317, капітана ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_4 .
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) від 24.12.2023 № 391 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.12.2023 № 391, капітан ОСОБА_1 призначений на посаду командира стрілецької роти військової частини НОМЕР_6 та вважається таким, що 25.12.2023 справи за посадою здав та вибув до нового місця служби.
На виконання вимог спільної директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.05.2025 № Д-321/65/ДСК "Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2025 році", директиви командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України від 22.05.2025 № Д-22/ДСК, наказу начальника регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сил територіальної оборони Збройних Сил України від 27.05.2025 № 157агд/дск "Про проведення додаткових організаційних заходів у військових частинах регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " в 2025 році" Військова частина НОМЕР_4 з 29.07.2025 анульована як окрема юридична особа, та з 30.07.2025 введена до штату Військової частини НОМЕР_1 як НОМЕР_7 батальйон територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 .
02.12.2026 за вхідним № 1488/11133-в на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 надійшла доповідна записка начальника групи з`ясування обставин, причин та умов вчинення правопорушень військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 , про результати проведення службової перевірки, призначеної наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.10.2025 № 875-АГД. 
На підставі вказаної доповідної записки наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.12.2025 №1098-АГД “Про призначення службового розслідування” відповідно до вимог ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, призначено службове розслідування по факту безпідставної виплати військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_4 (розформованої 30.07.2025) додаткової винагороди на загальну суму близько 700000 грн з метою уточнення причин та умов, що сприяли порушенню військової дисципліни, невиконання або неналежного виконання даним військовослужбовцем своїх службових обов`язків, а також встановлення ступеня вини військовослужбовців, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
За змістом акту службового розслідування, затвердженого 01.02.2026 командиром військової частини НОМЕР_1 , зокрема, встановлено, колишнім командиром роти вогневої підтримки Військової частини НОМЕР_4 (розформованої 30.07.2025), капітаном ОСОБА_1 , в порушення вимог абз.2, 3, 5, 8 ст.11, ст.16, 49, 58, абз.5, 9, 11, 13 ст.59, абз.7 ст.112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; ст.1, абз.1, 2, 6 ст.4, ст.6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, абз.2 п.11 постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168, пунктів 1, 2, 5 розділу ХХХVII Порядку № 260, подано командиру Військової частини НОМЕР_4 рапорт від 04.04.2025 вх.№499, з необґрунтованим проханням виплатити 2 військовослужбовцям роти вогневої підтримки Військової частини НОМЕР_4 , зокрема: командиру відділення снайперів, молодшому сержанту ОСОБА_3 та снайперу (2 категорії), солдату ОСОБА_4 додаткову винагороду, згідно з якими командиром Військової частини НОМЕР_4 видано наказ (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.04.2023 №246-АГД за відсутності правових підстав для виплати додаткової винагороди, передбачених вищевказаними нормативними актами, що призвело до неправомірної та безпідставної виплати військовослужбовцям роти вогневої підтримки Військової частини НОМЕР_4 додаткової винагороди на загальну суму 58064,52 грн, з яких 14516,12 грн – з вини капітана ОСОБА_1 
01.02.2026 командиром Військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) винесено наказ «Про результати службового розслідування» №99-ОД, згідно з п.4 якого за неналежне виконанням своїх службових обов`язків військової служби, порушення вимог абзаців 2, 3, 5 статті 11, статті 16, абзацу 7 статті 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; статті 1, абзаців 1, 2, 6 статті 4, статті 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, абзацу 2 пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168, абзацу 2 пункту 2 та пунктів 4, 9, 10, 16 розділу ХХХIV "Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану" Порядку № 2600, капітан ОСОБА_1 заслуговує на притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, однак у зв`язку із звільненням даного військовослужбовця із займаної посади та 53 призначенням його на посаду командира стрілецької роти військової частини НОМЕР_6 , питання про дисциплінарну та матеріальну відповідальність капітана ОСОБА_1 , а також стягнення з нього прямої дійсної шкоди, завданої державі, у сумі 14516,12 грн, вирішити шляхом направлення командиру військової частини НОМЕР_6 , який наділений дисциплінарною владою щодо даного військовослужбовця, акту про результати службового розслідування та наказу про його завершення
Відповідно до п.8 цього наказу наказано начальнику адміністративної групи штабу військової частини НОМЕР_1 підготувати та направити у 3-х денний термін командиру військової частини НОМЕР_6 копію акту та витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 про результати цього службового розслідування для вирішення питання про притягнення колишнього командира роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_4 (розформованої 30.07.2025), капітана ОСОБА_1 до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, та стягнення з нього прямої дійсної шкоди, завданої державі, у сумі 14516,12 грн, із дотриманням вимог Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".
18.04.2026 за вх.№4461 Військової частини НОМЕР_2 надійшли копії матеріалів службового розслідування відносно посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 від 18.04.2026 №1488/16/4591 та витяг із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2026 №99-од «Про результати службового розслідування» для притягнення капітана ОСОБА_1 до дисциплінарної та повної матеріальної відповідальності.
08.05.2026 командиром Військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) прийнято наказ №824 «Про притягнення до повної матеріальної відповідальності», згідно з яким за неналежне виконання службових обов`язків військової служби, порушення вимог абз.2, 3, 5, 8, ст.11, ст.16, 58, абз.5, 9, 11, 13 ст.59, ч.1 ст.66, абз.18, 27 ст.67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; ст.1, абз.1, 2, 6 ст.4, ст.6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, абз.3 п.11 постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168, абз.14 п.2 розділу XXXIV "Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану" Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 №160-IX, пунктів 1.3., 2.8.19., 2.8.20.5, 2.8.20.7. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 №124 (діючої на той час) начальника групи логістики 3 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності шляхом стягнення суми завданої шкоди з місячного грошового забезпечення в розмірі до 20 відсотків його місячного грошового забезпечення, до повного утримання суми завданої шкоди.
Пунктом 2 вказаного наказу визначено начальнику фінансово-економічної служби – головному бухгалтеру Військової частини НОМЕР_2 стягнути з начальника групи логістики НОМЕР_8 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 пряму дійсну шкоду завдану державі у сумі 14516,12 грн, шляхом щомісячного утримання 20% від суми грошового забезпечення до повного утримання суми завданої шкоди.
Вважаючи протиправними накази №99-ОД від 01.02.2026 та №824 від 08.05.2026 в частині притягнення до дисциплінарної та повної матеріальної відповідальності, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно з ст.17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану” в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дія якого в подальшому була неодноразово продовжена та наразі триває.
Воєнний стан в розумінні положень ст.1 Закону України “Про правовий режим воєнного стану” від 12.05.2015 №389-VIII - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Окрім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 “Про загальну мобілізацію” постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з ч.4 ст.2 Закону №2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут). Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24.03.1999 №548 (далі - Статут).
Статтею 11 Статуту визначаються загальні обов`язки військовослужбовців. Так, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Відповідно до статті 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
За змістом статей 28-30 Статуту єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
За своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.
Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
Згідно зі ст.26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України “Про оборону України”, дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначено Законом України “Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі” від 03.10.2019 №160-IX.
За визначенням, наведеним в п.4 ст.1 Закону №160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Частиною 1 ст.3 Закону №160-ІХ передбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Відповідно до ч.2 ст.3 Закону №160-ІХ умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.6 Закону №160 особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.
Відповідно до ст.8 Закону №160-ІХ посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.
У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).
Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.
Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.
Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.
За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.
Наказ доводиться до винної особи під підпис.
У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.
За правилами ст.10 Закону №160-ІХ відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.
Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).
В силу вимог ч.3 ст.5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України". 
Відповідно до ч.1 ст.45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Згідно зі ст.48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Відповідно до ст.83-87 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначено Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (далі - Порядок № 608).
Згідно з абз.4 п.2 розділу I Порядку №608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 установлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.
Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
Відповідно до положень пунктів 13-14 розділу ІІІ Порядку №608 службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.
Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.
До строку службового розслідування не зараховується час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці, на лікуванні або час відсутності з інших документально підтверджених поважних причин. Перенесення строків проведення службового розслідування здійснюється за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування.
Відповідно до пунктів 1, 3 розділу ІV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
За змістом п.1 розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.
В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
Згідно з вимогами п.6 розділу V Порядку №608 після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування.
До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Пунктом 1 розділу VІ Порядку №608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до вимог п.2 розділу VІ Порядку №608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.
Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник). У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.
Згідно з вимогами п.3 розділу VІ Порядку №608, якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.
Відповідно до розділу VІІІ Порядку №608 у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду. До матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.
Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що передумовою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є, зокрема проведення службового розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Таке службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння). Результати службового розслідування фіксуються у акті службового розслідування, в якому і мають бути відображені усі зазначені вище складові, надана належна оцінка усім обставинам, встановленим під час проведення такого службового розслідування з урахуванням пояснень особи, відносно якої воно проведено, та, відповідно, має міститися висновок з урахуванням усіх обставин, встановлених під час проведення службового розслідування.
Судом встановлено, що 10.10.2025 начальник групи з`ясування обставин, причин та умов вчинення правопорушень військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_2 подав командуванню Військової частини НОМЕР_1 доповідну записку вх.№1488/6652-в згідно з якою військовими посадовими особами військової частини НОМЕР_4 (розформованої 30.07.2025), зокрема колишнім командиром військової капітаном ОСОБА_1 , вчинено дії, внаслідок яких 15 військовослужбовцям військової частини НОМЕР_4 (розформованої 30.07.2025) неправомірно та безпідставно виплачено додаткову винагороду, передбачену абзацом 2 пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2025 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії військового стану" та пунктом 2 розділу ХХХІV Порядку № 260, всього на загальну суму 735483,84 грн.
У зв`язку з цим, з метою уточнення причин та умов, що сприяли порушенню військової дисципліни, невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, а також встановлення ступеня вини вказаних посадових осіб військової частини НОМЕР_9 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.12.2025 № 1098-АГД призначено службове розслідування.
Службовим розслідуванням встановлено, що ході проведення внутрішнього аудиту військової частини НОМЕР_1 , було виявлено факт надлишкової виплати додаткової винагороди на суму 1350774,22 грн військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_4 (розформованої 30.07.2025), яким, в порушення вимог Порядку № 260, здійснено нарахування та виплату грошових коштів без наявності бойового розпорядження.
Так, за змістом акту службового розслідування відповідно до п.3 наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 03.03.2023 №62, ряд військовослужбовців військової частини НОМЕР_4 , в т.ч. ОСОБА_1 прибули 03.03.2023 в підпорядкування командира військової частини НОМЕР_10 до складу сил та засобів, які залучаються та приймають безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у тактичній групі " ІНФОРМАЦІЯ_2 " у Донецькій області на підставі бойового розпорядження командувача оперативного угруповання військ " ІНФОРМАЦІЯ_3 " №119/9/1/418т від 28.02.2023, бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №1488/1913дск від 28.02.2023, бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_10 № 366 від 03.03.2023, бойового розпорядження командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_2 " № 265дск від 03.03.2023.
Згідно з п.3 бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_10 від 05.03.2023 № 387дск, визначено бойове завдання підрозділу, а саме: командиру військової частини НОМЕР_4 провести рекогносцировку та до 16:00 год 06.03.2023 розгорнути командно-спостережний пункт батальйону в АДРЕСА_1 . 
Відповідно до бойового розпорядження командира Військової частини НОМЕР_4 (розформованої 30.07.2025) від 05.03.2023 №467дск, віддано наказ провести рекогносцировку та до 16:00 год 06.03.2023 розгорнути командно-спостережний пункт батальйону у АДРЕСА_1 та виконувати бойові задачі військовослужбовцям військової частини НОМЕР_4 , а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Згідно з п.3 бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_10 від 28.03.2023 № 588дск, визначено бойове завдання підрозділу, а саме: командиру військової частини НОМЕР_4 з 18:00 год 29.03.2023 припинити виконання завдань в смузі оборони військової частини НОМЕР_10 . В період з 18:00 год 29.03.2023 до 19:00 год 29.03.2023 повернути в підпорядкування командира військової частини НОМЕР_4 придані підрозділи цієї частини. 
Відповідно до бойового наказу командира Військової частини НОМЕР_4 (розформованої 30.07.2025) від 28.03.2023 № 662дск, особовому складу військової частини НОМЕР_4 з 18.00 год 29.03.2023 визначено припинити виконання завдань в смузі оборони військової частини НОМЕР_10 та до 24:00 год 29.03.2023 перейти в оперативне підпорядкування командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_2 ".
Згідно з п.7 наказу командира Військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 29.03.2023 №88, військовослужбовці військової частини НОМЕР_4 вибули 29.03.2023 з підпорядкування командира військової частини НОМЕР_10 та зі складу сил та засобів, які залучаються та приймають безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у тактичній групі " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", на підставі бойового розпорядження командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_2 " від 21.03.2023 № 1238т/ТГр, бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_10 від 28.03.2023 № 588.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 (розформованої 30.07.2025), від 05.04.2023 №246-АГД "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_4 за березень 2023 року" та розрахунково-платіжної відомості №203, 15 військовослужбовцям військової частини НОМЕР_4 , зазначеним у додатку 1 до цього наказу, виплачено додаткову винагороду, передбачену абзацом 2 пункту 2 розділу XXXІV "Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану" Порядку № 260 (100000 грн), за березень 2023 року у загальній сумі 735483,84 грн.
В ході службового розслідування було встановлено, що військовими посадовими особами військової частини НОМЕР_4 (розформованої 30.07.2025) 04.04.2023 подані на ім`я командира військової частини НОМЕР_4 рапорти про виплату додаткової винагороди особовому складу в кількості 15 військовослужбовців, задіяному на командно спостережному пункті.
Так, згідно з рапортом командира роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_4 (розформованої 30.07.2025) капітана ОСОБА_1 від 04.04.2023 вх.№499 колишнім командиром відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_4 молодшим сержантом ОСОБА_3 та колишнім снайпером (2 категорії) відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_4 солдатом ОСОБА_4 у березні 2023 року виконувались бойові завдання у складі діючого угруповання військ (сил) сил оборони держави, визначені бойовим розпорядженням командира військової частини НОМЕР_4 від 05.03.2023 № 467дск.
Службовим розслідуванням встановлено, що бойові розпорядження командира військової частини НОМЕР_10 від 05.03.2023 №387дск, командира військової частини НОМЕР_4 від 28.02.2023 №446дск, від 03.03.2023 №460дск та від 05.03.2023 №467дск, та, зокрема, рапорт позивача від 04.04.2023 вх.№499, як підставу для виплати військовослужбовцям військової частини НОМЕР_4 , які перебували на командно-спостережному пункті в березні 2023 року додаткової винагороди, не містять бойових (спеціальних) завдань, визначених згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України, які були поставлені для виконання особовому складу вказаних підрозділів у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави. 
Відповідно до акту огляду документів від 08.12.2025, встановлено відсутність записів у Журналі бойових дій №3дск том 1 та справі №6дск том 1 про виконання особовим складу командно-спостережного пункту військової частини НОМЕР_4 (розформованої 30.07.2025), бойових (спеціальних) завдань за березень 2023 року у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Також відсутні бойові розпорядження з визначеними бойовими (спеціальними) завданнями для цього особового складу. Окрім цього, встановлено, що всі бойові розпорядження та позатермінові донесення командира військової частини НОМЕР_4 (розформованої 30.07.2025) видавалися на запасному командному пункті в АДРЕСА_2 .
Також службовим розслідуванням встановлено відсутність підстав для виплати додаткової винагороди в розмірі 30000 грн 15 військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_4 , які перебували на командно-спостережному пункті в АДРЕСА_1 у березні 2023 року. Це зумовлено тим, що відповідно до абзацу 16 пункту 2 розділу XXXIV «Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку № 260, виплата додаткової винагороди в розмірі 30000 грн здійснюється військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань. Проте такі розпорядження в архівних справах військової частини НОМЕР_4 (розформованої 30.07.2025) відсутні. 
Службовим розслідуванням встановлено, що підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн на період дії воєнного стану 15 військовослужбовцям військової частини НОМЕР_4 (розформованої 30.07.2025), були рапорти: начальника штабу – першого заступника командира військової частини НОМЕР_4 , заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_4 , начальника групи персоналу військової частини НОМЕР_4 , командирів підрозділів військової частини НОМЕР_4 та/або осіб, які тимчасово виконують обов`язки за їх посадами. У цих рапортах не було зазначено відомостей за всі календарні дні звітного періоду про виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), перелік яких визначено для отримання додаткової винагороди на період дії воєнного стану у розмірі 30000 грн. Зокрема, у вказаних рапортах було відображено графи "Періоди виконання завдань згідно бойовими наказами (розпорядженнями), 30000 грн" та "Періоди виконання завдань згідно бойовими наказами (розпорядженнями)і, 100000 грн». У графі "Періоди виконання завдань згідно бойовими наказами (розпорядженнями), 30000 грн" не було зазначено відомостей за всі календарні дні звітного періоду (підтверджується додатками до Акту службового розслідування). Це свідчить про те, що 15 військовослужбовців військової частини НОМЕР_4 (розформованої 30.07.2025), у досліджуваний період не виконували повний календарний місяць бойових (спеціальних) завдань за які передбачено виплату додаткової винагороди у розмірі 30000 грн.
За правилами ч.1 ст.9 Закон України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 №2011-XІІ (далі - №2011-XІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів
Відповідно до ч.2-3 ст.9 Закону № 2011 до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до ч.4 ст.9 Закону № 2011 грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260). 
Згідно з п. 16 розділу І Порядку №260 передбачено, що виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.
З метою виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 “Про введення воєнного стану в Україні” та № 69 “Про загальну мобілізацію” Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі - постанова №168).
Відповідно до абз.2 п.1-1 постанови №168 військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), членам груп протиповітряної оборони, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території державиагресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Згідно з абз.2 п.2 розділу XXXІV Порядку № 260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода виплачується в таких розмірах: 100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах)
Пунктом 4 розділу XXXІV Порядку №260 встановлено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
З огляду на встановлені в ході службового розслідування обставини, у зв`язку із відсутністю підтверджуючих бойових розпоряджень та записів у журналі бойових дій військової частини НОМЕР_4 за березень 2023 року, неправомірно та безпідставно нараховано та виплачено додаткову винагороду за березень 2023 року, передбачену абз.2 п.11 постанови №168 та абз.2 п.2 розділу XXXІV Порядку №260 за період з 05.03.2023 по 29.03.2023 командиpу відділення снайперів зенітного ракетно-артелерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_4 , молодшому сержанту ОСОБА_3 у розмірі 29032,26 грн та снайперу (2 категорії) відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_4 , солдату ОСОБА_4 – у розмірі 29032,26 грн, яких 14516,12 грн згідно з довідкою про вартісну оцінку завданої шкоди з вини капітана ОСОБА_1 .
Суд враховує, що в ході службового розслідування у ОСОБА_1 були відібрані пояснення, згідно з якими він повідомив, що у березні-квітні 2023 року він обіймав посаду командира роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_4 , яка в березні 2023 року перебувала в оперативному підпорядкуванні військової частини НОМЕР_10 . Щодо написання рапорту від 04.04.2023 вх.№499 на виплату додаткової винагороди (100000) молодшому сержанту ОСОБА_3 та солдату ОСОБА_4 за період їх перебування з 05.03.2023 по 13.03.2023 на командно-спостережному пункті в зоні відповідальності військової частини НОМЕР_10 в АДРЕСА_1 , вказав, що підпис на зазначеному рапорті, йому не належить. Такі ж твердження щодо поставленого на рапорті підпису зазначені позивачем у позові.
Водночас, суд зауважує, що в ході службового розслідування позивачем було підтверджено, що в даному рапорті правильно зазначена підстава для виплати додаткової винагороди, а саме бойове розпорядження командира Військової частини НОМЕР_4 від 05.03.2023 №467, а також повідомлено, що перебуваючи на командно-спостережному пункті в місті Бахмут у період з 05.03.2023 по 13.03.2023, молодший сержант ОСОБА_3 та солдат ОСОБА_4 здійснювали розгортання командно-спостережного пункту, а також забезпечували охорону та оборону приміщення, де розміщувався командно-спостережний пункт.
Як свідчить зміст акту службового розслідування, відповідно до проведеного розрахунку, сума прямої дійсної шкоди, завданої державі внаслідок таких дій ОСОБА_1 складає 14516,12 грн.
У зв`язку з встановленим в ході службового розслідування, 08.05.2026 командиром Військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) винесено наказ №824, згідно з п.2 якого ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності шляхом стягнення суми завданої шкоди (14516,12 грн) з місячного грошового забезпечення в розмірі до 20 відсотків його місячного грошового забезпечення, до повного утримання суми завданої шкоди.
Зважаючи на ту обставину, що факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, зафіксований в акті службового розслідування (подання рапортів про нарахування і виплату військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_4 додаткової винагороди за відсутності правових підстав) знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, відповідачем дотримано встановлену процедуру проведення службового розслідування, враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби, а також професійні та особисті якості, попередню поведінку позивача та можливість подальшого проходження військової служби, суд вважає, що спірні пункти наказу відповідають критеріям правомірності, а отже не підлягають скасуванню.
В силу вимог ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на встановлені обставини справи в їх сукупності суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваних наказів діяв в порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством, в межах наданих повноважень, обґрунтовано і правомірно. В той час як порушення прав позивача, про захист яких він просив в судовому порядку, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.
За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Підстави для застосування положень ст. 139 КАС України у суду відсутні. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про скасування наказів - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 10 серпня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , 
Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_11 ) Відповідач - Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_5 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_12 ) 

Суддя       Д.П. Зозуля