ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

20 липня 2026 року	Справа №160/14273/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

27.05.2026 Військова частина НОМЕР_1 (далі - позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Військової частини НОМЕР_1 суму безпідставно набутих ним грошових коштів у розмірі 149237,03 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_1 виплачувалась компенсація за піднайом (найом) житлового приміщення починаючи з 10.11.2017 (дата подання Відповідачем рапорту). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, доданої до рапорту від 10.11.2017, у власності відповідача та у власності членів його сім`ї об`єктів нерухомого майна не було. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 29.09.2025 №500 “Про призупинення виплати грошової компенсації за піднайом житлових приміщень” виплата грошової компенсації військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за піднайом ними житлових приміщень було призупинено. З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманих у грудні 2025 року було встановлено, що у Відповідача та членів його сім`ї на праві власності наявний об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано 26.07.2021. З огляду на зазначене, відповідачу було припинено виплату грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.12.2025 №608 (зі змінами, внесеними наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.05.2026 №200/нагд). Відповідно до довідки про нараховані та виплачені суми грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення підполковнику ОСОБА_1 від 18.05.2026 №684/8213 сума для здійснення відшкодування коштів становить 149237,03 грн. На виконання вимог пункту 3 вищезазначеного наказу помічником командира частини – начальником фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 було здійснено доповідь рапортом від 28.01.2026 №684/402-в, що Відповідачем не відшкодовано суми, визначеної у наказі, у встановлений строк. З огляду на зазначене, відшкодування здійснюється шляхом стягнення коштів з військовослужбовця у судовому порядку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2026 відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Ухвалою суду від 02.06.2026 відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2026 направлена на адресу відповідача, проте до суду повернувся конверт з відміткою поштового відділення про повернення «за закінченням терміну зберігання». 
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 28.01.2021 року у справі №820/1400/17 зазначив, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. 
Аналогічну позицію висловив Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 31.03.2021 року у справі №640/2371/20 та постанові від 29.04.2021 року у справі № 826/12038/17.
В силу ч. 4 ст. 124, ч. 8 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідачем, на виконання ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, не було надіслано до суду письмового відзиву на адміністративний позов та не було повідомлено про поважність причин ненадання відзиву.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
10.06.2026 від ОСОБА_1 надійшло до суду клопотання про зупинення провадження у справі, що свідчить про його обізнаність щодо розгляду справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.06.2026 позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2026 продовжено розгляд справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2026 клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі №160/14273/26 за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів - залишено без задоволення..
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України.
10.11.2017 ОСОБА_1 звернуся з рапортом до Військової частини НОМЕР_1 на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла, обґрунтовуючи рапорт відсутністю службового жилого приміщення. Вказав, що утримує приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .
Водночас, відповідно до довідки №9392 про склад сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 , з 29.06.2021 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Відповідно до Витягів з відомостей ДРРП на нерухоме майно від 26.07.2021 право спільної часткової власності на квартиру загальною площею 42,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за: ОСОБА_1 1/6 частини, за ОСОБА_3 1/4 частини, за ОСОБА_4 1/3 частини, за ОСОБА_5 1/4 частини.
Відповідно до договору міни нерухомого майна від 26.07.2021 позивач та його сім`я уклали договір про обмін нерухомого майна без доплати та придбали у власність квартиру АДРЕСА_3 . Договір зареєстровано в реєстрі за №4263 посвідчено 26.07.2021 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Я.В. Мазур.
Згідно із Витягом з наказу начальника Дніпропетровського гарнізону від 13.06.2019 №12 визначено перелік населених пунктів, що знаходяться в безпосередній близькості від розташування військових частин Дніпропетровського гарнізону, відстань до яких дозволяє військовослужбовцям, щоденно прибувати до місць проходження військової служби.
Відповідно до Витягу із наказу начальника Дніпропетровського гарнізону від 14.08.2025 №10 визначено перелік населених пунктів, що знаходяться в безпосередній близькості від розташування військових частин Дніпропетровського гарнізону, відстань до яких дозволяє військовослужбовцям, щоденно прибувати до місць проходження військової служби.
Згідно із Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.12.2025 №608 «Про припинення виплат грошової компенсації за підйом (найом) жилого приміщення», відповідно до вимог пунктів 6,7 Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям ЗСУ за піднайом ними житлових приміщень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 №450, наказано припинити виплату грошової компенсації за піднайом (найом) ОСОБА_1 жилого приміщення.
Пунктом 2 наказу від 10.12.2025 №608 надано місячний термін з дня ознайомлення з наказом для відшкодування суми, отриманої після виникнення вищезазначених обставин, підполковнику ОСОБА_1 – з 26.07.2021 у сумі 116817,82 грн.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 19.05.2026 №200/нагд внесено зміни в наказ від 10.12.2025 №608 та викладено абзац 2 пункту 2 наказу у наступній редакції: «підполковнику ОСОБА_1 – з 26.07.2021 у сумі 149237,03 грн».
Не погоджуючись з прийнятим наказом від 10.12.2025 №608, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2026 у справі №160/35620/25 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2026 у справі №160/35620/25 ОСОБА_1 не оскаржувалось та набрало законної сили.
В рішенні суду від 19.05.2026 у справі №160/35620/25 зазначено, що суд бере до уваги доводи відповідача про те, що позивач після набуття права власності на житло 26.07.2021 не повідомив командування про обставини, які впливають на право отримання відповідної компенсації, хоча такий обов`язок передбачений пунктом 13 розділу V Інструкції, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380. За наведених обставин, суд вважав, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 10.12.2025 №608 в оскаржуваній частині прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені законодавством України, а тому підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Станом на день розгляду цієї справи є таке, що набрало законної сили рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2026 у справі №160/35620/25, яким підтверджено правомірність прийняття наказу від 10.12.2025 №608.
28.01.2026 помічником командира частини – начальником фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 складено рапорт, яким повідомлено командира військової частини НОМЕР_1 про невідшкодування ОСОБА_1 сум, визначених у наказі.
18.05.2026 помічником командира частини – начальником фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 та тво командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 складено довідку №684/8213 про нараховані та виплачені суми грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення підполковнику ОСОБА_1 , відповідно до якої виплачена відповідачу сума склала з липня 2021 року по серпень 2025 року у розмірі 149237,03 грн.
Відповідно до пункту 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут), необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, зокрема, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Згідно з пунктом 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (надалі - Закон України), який встановлює єдину систему соціального захисту військовослужбовців, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. 
Відповідно до абзаців 1, 3-5 та 11 частини першої статті 12 вказаного Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 5 розділу V Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380 (далі – Інструкція) військовослужбовцям відповідних категорій, які проходять військову службу за контрактом, а також курсантам вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які мають сім`ї, та не забезпечені жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби, за їх бажанням виплачується грошова компенсація за піднайом (найом) жилого приміщення (далі - компенсація за піднайом). 
Відповідно до пункту 2 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.08.2006, у разі відсутності можливості розміщення військовослужбовців у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, гуртожитках (сімейних гуртожитках) для військовослужбовців офіцерського складу, в тому числі для тих, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, та членів їх сімей військова частина орендує житло або за бажанням військовослужбовця виплачує йому грошову компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення відповідно до Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, розвідувальних органів, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 №450 (далі - Порядок №450). 
Пунктом 4 Порядку №450 передбачено, що грошова компенсація виплачується починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту військовослужбовця, зокрема особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - за місцем проходження військової служби згідно з наказом командира (начальника) військової частини
Пунктом 6 Порядку №450 визначено, що грошова компенсація не виплачується у разі: наявності у військовослужбовця або членів його сім`ї житлового приміщення, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, площа якого відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством, або забезпечення службовим житлом, житловим приміщенням для постійного проживання (грошовою компенсацією за належне йому для отримання житлове приміщення), або проживання військовослужбовця у спеціально пристосованій казармі чи гуртожитку, в населених пунктах за місцем проходження військової служби та/або в безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця її проходження, крім осіб, житлове приміщення яких зруйноване (пошкоджене) внаслідок збройної агресії російської федерації, що підтверджується документом, зазначеним в абзаці восьмому пункту 5 цього Порядку. 
Перелік таких населених пунктів визначається Міноборони, МВС, МОН, СБУ, розвідувальними органами, Адміністрацією Держспецзв`язку, ДКА та Управлінням державної охорони. Відповідно до пункту 13 розділу V (пункт 10 розділу V у редакції від 18.05.2021, чинній на момент придбання Відповідачем житла у власність) Інструкції військовослужбовці, які отримують компенсацію за піднайом, зобов`язані письмово доповідати командиру військової частини про обставини, що мають значення або впливають на її розмір, протягом десяти днів з дня настання таких обставин.
Пунктом 5 Порядку №450 визначено, що у разі коли внаслідок одержання командиром (начальником) військової частини (підрозділу, органу, закладу, установи), який прийняв рішення про виплату грошової компенсації, відомостей щодо подання військовослужбовцем недостовірної інформації (приховування інформації), що вплинуло на право отримання грошової компенсації та/або визначення її розміру (повідомлення, підтвердних документів тощо), виявлено обставини, передбачені пунктом 6 цього Порядку, виплата грошової компенсації припиняється, а сума, отримана після виникнення зазначених обставин, відшкодовується таким військовослужбовцем.
Якщо протягом одного місяця з дня виявлення командиром (начальником) військової частини (підрозділу, органу, закладу, установи) обставин, передбачених пунктом 6 цього Порядку, військовослужбовцем не відшкодовано отриману суму грошової компенсації, відшкодування здійснюється шляхом стягнення коштів з військовослужбовця у судовому порядку відповідно до вимог законодавства. 
Пунктом 12 розділу V Інструкції визначено, що виплата компенсації за піднайом військовослужбовцям та припинення такої виплати здійснюється на підставі наказу командира військової частини. 
З огляду на зазначене, відповідачу було припинено виплату грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.12.2025 №608 (зі змінами, внесеними наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.05.2026 №200/нагд). 
Відповідно до довідки про нараховані та виплачені суми грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення підполковнику ОСОБА_1 від 18.05.2026 №684/8213 сума для здійснення відшкодування коштів становить 149237,03 грн. 
На виконання вимог пункту 3 зазначеного наказу помічником командира частини – начальником фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 було здійснено доповідь рапортом від 28.01.2026 №684/402-в, в якому повідомлено, що відповідачем не відшкодовано суми, визначеної у наказі, у встановлений строк.
Враховуючи викладене, суд вважає правомірним стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі Військової частини НОМЕР_1 суму безпідставно набутих ним грошових коштів у розмірі 149237,03 грн, оскільки докази самостійного погашення заборгованості відповідачем відсутні.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Як передбачено ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки в матеріалах справи відсутні докази понесених позивачем судових витрат, що пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується. 
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення коштів – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Військової частини НОМЕР_1 суму безпідставно набутих ним грошових коштів у розмірі 149237 (сто сорок дев`ять тисяч двісті тридцять сім) грн 03 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський