ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

08.09.2026 | м. Суми | Справа № 920/914/25(920/534/26)

Господарський суд Сумської області у складі судді Ковтуна В.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №920/914/25(920/534/26)
за позовом: ОСОБА_1 (  
АДРЕСА_1 , 
РНОКПП НОМЕР_1 )
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ВЄГАРТ ОІЛ” (Майдан
Незалежності, буд. 3/1, м. Суми, Сумська область, 40000, 
код ЄДРПОУ 45232649)
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: арбітражного керуючого Жмакіну Надію Вікторівну (  
АДРЕСА_2 ; 
РНОКПП  НОМЕР_2 ).
про стягнення 39877 грн 19 коп. 

Справа розглядається без виклику сторін

Суть спору: ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 39877 грн 19 коп. заборгованості із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні. Також, позивачем у п.3 прохальної частини позовної заяви ставиться вимога про витребування у Городнянського районного суду Чернігівської області матеріалів справи № 732/796/26. 
Відповідно до Протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 21.04.2026 справу № 920/914/25(920/534/26) розподілено судді Ковтуну В.М.
Ухвалою від 22.04.2026 суд прийняв позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив: справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; розгляд справи № 920/534/26 здійснювати в межах справи № 920/914/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “ВЄГАРТ ОІЛ”, в окремому позовному провадженні. Залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: арбітражного керуючого Жмакіну Надію Вікторівну (40014, Сумська обл., м. Суми, вул. Перекопська, буд. 9; РНОКПП  НОМЕР_2 ). Встановив сторонам строки для надання процесуальних документів по суті спору. Окрім цього, відмовив у задоволенні клопотання позивача про витребування матеріалів справи № 732/796/26 у Городнянського районного суду Чернігівської області (вх. № 1870 від 21.04.2026).
Відповідач та третя особа відзиву чи письмових заперечень щодо наданого позову суду не надали.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач має право в позовній заяві заявити мотивоване клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі, крім випадків, передбачених статтею 252-1 цього Кодексу.
Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
При цьому судом враховано, що Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який продовжено і триває станом на день винесення рішення.
Господарський суд Сумської області продовжує здійснювати правосуддя. Згідно з ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.
Відповідно до Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.
Наказом Голови Верховного Суду від 04.03.2022 також визначено, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.
Отже, виходячи з нормативних актів, які були прийняті, режим роботи кожного конкретного суду визначається окремо, з урахуванням ситуації, що склалась у регіоні, суд у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів, оперативно приймає рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ при цьому уникаючи надмірного формалізму.
Також Суд звертає увагу на те, що розумність строків розгляду справи судом є одним із основних засад (принципів) господарського судочинства (пункт 10 частини третьої статті 2 ГПК України).
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово вказував на необхідність дотримання принципу розумності тривалості провадження.
Так, у рішення "Вергельський проти України" ЄСПЛ вказав, що розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26 липня 2007 року; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08 грудня 2016 року).
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
У місті Суми, де розташований Господарський суд Сумської області, постійно оголошуються повітряні тривоги, під час яких суддя та працівники апарату суду мають перебувати в укриттях з метою уникнення загрози життю та здоров`ю.
Чинним законодавством України у сфері цивільного захисту передбачений чіткий алгоритм поведінки громадян та відповідні повноваження органів державної влади, місцевого самоврядування, керівників підприємств і організацій усіх форм власності у випадку виникнення надзвичайної ситуації. Шляхом відповідних оповіщень (сигналів і повідомлень) органи управління цивільного захисту доводять до мешканців населених пунктів інформацію про загрозу та виникнення надзвичайних ситуацій, повітряної тривоги, аварій, катастроф, епідемій, пожеж тощо. Після отримання таких оповіщень громадяни мають діяти відповідно до наданих інструкцій та правил цивільного захисту. Зокрема, припинити роботу та вжити необхідних заходів безпеки (рішення Ради суддів України від 05.08.2022 № 23).
Відповідно до наведених приписів судами запроваджено локальні заходи (план, порядок дій, розпорядження) щодо інформування про сигнал "повітряна тривога" та реагування задля збереження життя і здоров`я суддів, працівників апарату та відвідувачів суду, зокрема для їх негайного переходу до укриття.
При цьому обставини оголошення сигналу "повітряна тривога" у певному регіоні слід вважати загальновідомими, тобто такими що не потребують доказування. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 грудня 2022 року у справі №910/2116/21 (910/12050/21).
На підставі вищевикладеного, суд звертає увагу, що враховуючи наявність загрози, у зв`язку зі збройною агресією збоку рф, на підставі чого введено в Україні воєнний стан, поточну обстановку, що склалася в місті Суми, постійні тривоги, які впливають на виготовлення процесуальних документів, наявної беззаперечної та відкритої інформації щодо постійних обстрілів Сумського району та Сумської області, суд був вимушений вийти за межі граничного процесуального строку розгляду даної справи встановленого ст. 248 ГПК України, здійснивши її розгляд у розумний строк, застосувавши ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11 ГПК України.
Ураховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки та подання документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами враховуючи норму ч. 9 ст. 165 ГПК України.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Відповідно до ст. 233 ГПК України за результатами оцінки доказів, поданих сторонами судом ухвалене рішення у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив:
Постановою Господарського суду Сумської області від 09.10.2025 визнано юридичну особу – Товариство з обмеженою відповідальністю “ВЄГАРТ ОІЛ” (40000, м. Суми, майдан Незалежності, буд. 3/1, код ЄДРПОУ 45232649) банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Жмакіну Надію Вікторівну. 
Відповідно до ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
ОСОБА_1  у період з 17.05.2024 по 31.12.2024 працював у ТОВ “ВЄГАРТ ОІЛ” на посаді молодшого оператора заправних станцій (наказ про прийняття № 22-КЧ від 16.05.2024).
Відповідно до запису у трудовій книжці ОСОБА_1 звільнений з роботи за угодою сторін 31.12.2024.
З Відомостей ГУ ДПС у Чернігівській області, Чернігівська державна податкова інспекція з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків вбачається сума нарахованої заробітної плати, а саме, що відповідач нарахував заробітну плату позивачу за листопад 2024 року – 11517,53 грн, за грудень 2024 року – 28359,66 грн, всього у сумі – 39877,19 грн.
Отже, відповідачем була нарахована, але виплачена заробітна плата ОСОБА_1 за період з листопад - грудень 2024 року у розмірі 39877,19 грн.
Оскільки ТОВ “ВЄГАРТ ОІЛ” самостійно подавало відомості про заробітну плату до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, сума нарахованої заробітної плати (графа “сума доходу нарахованого”) - вказана відповідна сума, а у графі “сума доходу виплаченого” за період з листопада 2024 до грудня 2024 відповідно “ 0”, що вказує на безспірність заборгованості роботодавця перед працівником.
Зазначені обставини визнаються учасниками справи, а отже в силу приписів ч.1 ст. 75 ГПК України не підлягають доказуванню, оскільки суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом.
Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити неоспорювану ним суму.
Отже, на підставі ст.116 КЗпП України відповідачу належало провести повний розрахунок з працівником в день звільнення 31.12.2025 року, що зроблено не було.
Враховуючи, що відповідачем не надано доказів сплати заборгованості по заробітній платі, вимога позивача про стягнення заборгованості із заробітної плати є обґрунтованою, підтвердженою належними доказами та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Порядок розподілу судових витрат визначено ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог.
Відповідно до ст. 5 Закону України “Про судовий збір” від сплати судового збору під час розгляду справи звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення заробітної плати.
Відтак, судовий збір за розгляд справи підлягає стягненню з відповідача в дохід державного бюджету України у розмірі 3028 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю “ВЄГАРТ ОІЛ” – задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ВЄГАРТ ОІЛ” (40000, м. Суми, майдан Незалежності, буд. 3/1, код ЄДРПОУ 45232649) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість із нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати при звільненні у розмірі 39877 грн 19 коп.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ВЄГАРТ ОІЛ” (40000, м. Суми, майдан Незалежності, буд. 3/1, код ЄДРПОУ 45232649) в дохід Державного бюджету України (рахунок UA908999980313111256000026001, ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106) 3028 грн 00 коп. судового збору.
4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.
5. Копію рішення направити сторонам у справі.

Згідно із частинами першою, другою статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 256 та статті 257 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.
Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини сьомої статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Рішення складене та підписане суддею 08.09.2026.

Суддя | В.М. Ковтун