Справа № 355/712/26 
Провадження № 2/355/897/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2026 року селище Баришівка

Баришівський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді Цирулевської М. В.,
за участю секретарів судового засідання Білоног В. О., Котенко Л. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Баришівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачки.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (надалі також позивач, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», кредитодавець, кредитор) звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (надалі також відповідачка, ОСОБА_3 , позичальник, клієнт) про стягнення заборгованості за договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» (надалі також товариство, первісний кредитор) та  ОСОБА_4  за допомогою веб-сайту товариства (https://cashtancredit.com.ua), який є сукупністю інформаційно-комунікаційних систем первісного кредитора, в рамках якого реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено договір про споживчий кредит/кредитний договір № 69977445 (надалі також кредитний договір, договір, договір № 69977445 від 27.03.2024).
Відповідно до умов кредитного договору товариство взяло на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 3000,00 грн.; строк користування кредитними коштами - 730 днів, з 27.03.2024 та закінчується 26.03.2026 (включно) та складається із дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду. Проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду становлять - 0,01 % за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до умов кредитного договору, при застосуванні програми лояльності та/чи акційних умов отримання кредиту, відповідно до правил можуть застосовуватися інші значення дисконтної (пільгової) процентної ставки. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі 1,0 % за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.
Товариство виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, перерахувавши грошові кошти на рахунок позичальника/картковий рахунок позичальника.
Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором настав, але відповідачка не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.
06.03.2026 було укладено договір № 06-03/26, відповідно до якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 69977445 від 27.03.2024.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 69977445 від 27.03.2024, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 24420,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 21300,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 120,00 грн.
З огляду на викладене, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідачки означену заборгованість в загальній сумі 24420,00 грн, понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 13000,00 грн.

Відповідачка процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористалася, водночас, у судовому засіданні відповідачка просила перевірити правильність розрахунку заборгованості за кредитом, за наявності підстав - відмовити у задоволенні позовних вимог у випадку їх необґрунтованості. Окремо відповідачка заперечила проти стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі; вказала на неспівмірність та завищення розміру таких витрат, просила їх зменшити

ІІ. Рух справи. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання учасників справи.
30 березня 2026 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», за підписом керівника Сердійчук Ярослави Ярославівни (а.с. 2-6).
Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 15.04.2026 відкрито провадження (спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін) в означеній справі, судове засідання призначено на 14.05.2026 (а.с. 60-61).
Крім того, ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 15.04.2026 судом витребувано докази із банківської установи (а.с. 63).
05.05.2026 до суду надійшли документи та інформація, витребувані ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 15.04.2026, а саме - лист АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» за вих. № КНО-07.8.5/7348 БТ від 01.05.2026 із додатками.
Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачці із вкладенням ухвали про відкриття провадження в цій справі повернулось із позначкою «вручено особисто», проставленою 30.04.2026.
За змістом п. 1 ч. 6 ст. 272 Цивільного процесуального кодексу України (надалі також ЦПК України) означена ухвала вважається такою, що вручена відповідачці.
Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України відповідачка вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи.
У позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 6).
У судове засідання 14.05.2026 з`явилася відповідачка, надала пояснення по суті справи та навела доводи, вказані в розділі І цього судового рішення, зазначила про необхідність ознайомлення з матеріалами справи.
У судовому засіданні 14.05.2026 оголошена перерва до 11.06.2026.
Судове засідання, призначене на 10.06.2026, не відбулось, справа знята з розгляду у зв`язку із зайнятістю судді Цирулевської М. В., як члена колегії, в розгляді кримінального провадження. 
У подальшому судове засідання відкладено на 19.08.2026.
Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачці із вкладенням ухвали про відкладення розгляду справи та судовою повісткою повернулось із позначкою «вручено особисто», проставленою 25.06.2026.
У судове засідання 19.08.2026 сторони та/або їх представники не з`явилися. Інших заяв та/або клопотань до суду не надходило.
Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (з огляду та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом встановлено, що 27 березня 2024 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ОСОБА_5 (до зміни прізвища - ОСОБА_5 було укладено договір про споживчий кредит/кредитний договір №69977445 (а.с. 25-27), відповідно до умов якого товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів за фактичний строк користування кредитом у порядку, встановленому цим договором. Зокрема, кредит надається в загальному розмірі (сума кредиту): 3000,00 грн. Строк користування кредитними коштами складає 730 днів, який починається з 27.03.2024 та закінчується 26.03.2026 (включно) та складається із дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду. Дисконтний (пільговий) період складає 14 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 09.04.2024 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 416 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення дисконтного (пільгового) періоду, і закінчується 26.03.2026 (дата остаточного погашення заборгованості). Проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду нараховується за дисконтною (пільговою) процентною ставкою в розмірі - 3,65 % відсотків річних (денна процентна ставка 0,01% за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду. При застосуванні програми лояльності та/чи акційних умов отримання кредиту, відповідно до Правил можуть застосовуватися інші значення дисконтної (пільгової) процентної ставки. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховується за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі 365 % відсотків річних (денна процентна ставка 1% за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Застосування базової (стандартної) процентної ставки не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати процентів у бік погашення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах базової (стандартної) процентної ставки. Позичальнику рекомендується (не обов`язково) повернути суму кредиту та сплатити нараховані проценти в рекомендовану дату платежу 09.04.2024 (день завершення дисконтного (пільгового) періоду), але не пізніше дати останнього погашення заборгованості 26.03.2026 (останнього дня строку кредитування) (п. 2.1-2.8 кредитного договору). 
Відповідно до п. 3.1.1.4. договору про споживчий кредит/кредитного договору № 69977445 від 27.03.2024 товариством, відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та Положення про здійснення установами фінансового моніторингу, затвердженого постановою Національного банку України від 28.07.2020 № 107, до встановлення ділових відносин з позичальником (до укладення кредитного договору) здійснено заходи належної перевірки особи позичальника, в тому числі позичальнику запропоновано здійснити ідентифікацію технічними засобами, що використовуються кредитодавцем. Товариством використовується один із наступних способів ідентифікації/верифікації позичальника при оформленні кредиту (встановленні ділових відносин): отримання копії ідентифікаційного документа та довідки про присвоєння РНОКПП (якщо немає необхідної інформації в ідентифікаційному документі), засвідченої КЕП власника ідентифікаційного документа; отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних; зчитування ідентифікаційних даних із безконтактного електронного носія, імплантованого до ID-картки, збереження протоколу проведеної автентифікації під час здійснення процедури зчитування (принаймні пасивної автентифікації відповідно до пункту 5.1 частини одинадцятої ІКАО Doc 9303) та збереження протоколу фіксації факту введення особою правильного персонального ідентифікаційного номера, призначеного для ідентифікації та авторизації доступу до безконтактного електронного носія (ПІН1), або здійснення фотофіксації особи з використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника, з подальшим накладенням КЕП уповноваженим працівником установи та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото; отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій (за умови, що джерелом таких даних є банк) та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, otp-пароля, надісланого установою на такий фінансовий номер телефону, та фотофіксації особи із використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника, з подальшим накладенням КЕП уповноваженим працівником установи та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото.
Кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний, зокрема через веб-сайт товариства (п. 3.1.2.1 договору).
Договір № 69977445 від 27.03.2024 було укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється на номер мобільного телефону повідомленого позичальником. Кредитний договір був підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором: N2JhYTM3 (а.с. 27(зворот).
Означеним одноразовим ідентифікатором відпоіждачкою підписано і поаспорт споживчого кредиту (а.с. 48-49).
Згідно з п. 3.1.2.5 вказаного договору товариство в день укладення кредитного договору, але не пізніше трьох робочих днів з дня його підписання надає кредит шляхом перерахування коштів виключно на рахунок позичальника, зазначений позичальником при подачі заяви на отримання кредиту та зазначений у розділі 10 (Реквізити сторін) цього договору.
У розділі 10 кредитного договору містяться реквізити платіжної картки № НОМЕР_1 .
На виконання ухвали Баришівського районного суду Київської області від 15/04.2026 листом №КНО-07.8.5/7348 БТ від 01.05.2026 АТ «ПУМБ» повідомило суд, що на ім`я  ОСОБА_4 банком було емітовано платіжну карту № НОМЕР_2 . До означеного листа додано також рух коштів (виписку) по картці № НОМЕР_2 за період з 27.03.2024 по 06.04.2024, з якої вбачається зарахування 27.03.2024 на означену картку суми в розмірі 3000,00 грн. 
Окрім цього, банківською установою зазначено, що номер телефону НОМЕР_3 знаходиться в банківських анкетних даних  ОСОБА_4 та саме цей номер зазначено в реквізитах сторін кредитного договору (а.с. 27(зворот), у графіку розрахунків (а.с. 38-41), анкеті клієнта (а.с. 51).
Також до позовної заяви долучено правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» (а.с. 10-11).
06.03.2026 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (новий кредитор) було укладено договір №06-03/26 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с. 20-24), згідно з п. 2.1 якого за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - боржники, зазначених у додатках №1 та №3 до цього договору (надалі також - реєстр боржників), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договором позики/договором про споживчий кредит/кредитним договором, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «основні договори», надалі за текстом - права вимоги. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором. Згідно із п. 5.2. означеного договору права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (додаток 4).
До позовної заяви долучено: копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів №0622810000 від 06.03.2026, де в призначенні платежу вказано: сплата зг. договору відступлення прав вимоги №06-03/26 від 06.03.2026, без ПДВ (а.с. 28); копію акту прийому-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді за договором №06-03/26 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 06.03.2026 (а.с. 29); копію акту прийому-передачі реєстру боржників в електронному вигляді, права вимоги за якими відступаються за договором №06-03/26 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 06.03.2026 (а.с. 30); копію додатку №3 до договору №06-03/26 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 06.03.2026 (а.с. 31-32); витяг з додатку №3 до договору 06-03/26 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 06.03.2026 (а.с. 33).
Згідно з копією витягу з додатку № 3 до договору №06-03/26 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 06.03.2026 - реєстру боржників, первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги заборгованостей до боржників, зокрема, за №24, до ОСОБА_4 , загальна сума заборгованості: 24300,00 грн (а.с. 33). 
З розрахунків заборгованості за кредитним договором, складених ТОВ «ЕКО ФІН» та позивачем, вбачається, що станом на 11.03.2026 заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 24420,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 21300,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 120,00 грн (а.с. 16-19).
На час розгляду справи судом відповідачкою не надано даних та належних і допустимих доказів, що свідчать про погашення заборгованості за кредитним договором або про причини несвоєчасного погашення заборгованості за договором у добровільному порядку.
Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідачки від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.
Позивач вважає, що відповідачкою порушені умови договору № 69977445 від 27.03.2024, заборгованість за яким підлягає стягненню в примусовому порядку.

IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Зміст спірних правовідносин.
Щодо змісту кредитного договору, а також правового регулювання питань стягнення заборгованості за кредитним договором, що складаються із сум основного боргу та процентів за користування кредитними коштами, суд застосовує такі норми права.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із статтею 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Пунктами 5 та 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України.
За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України.
Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. 
За п. 9 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит, зокрема, зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.
Суд при цьому зазначає, що 22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (надалі також Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 13 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно із п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Щодо правового регулювання питання відступлення прав вимоги за кредитним договором на умовах факторингу.
Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно із статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Норми процесуального права, що підлягають застосуванню.
Згідно із ч. 1, 5 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (надалі також ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.
Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Частинами 2, 3 ст. 12 ЦПК України унормовано, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За п. 2, 4, п. 6, п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.
За ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зміст спірних правовідносин полягає у виконанні/невиконанні сторонами своїх зобов`язань за кредитним договором. Предметом позову є стягнення заборгованості позичальника (відповідачки) внаслідок неповернення суми кредиту та несплати процентів.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідачку - спростувати розмір існуючої заборгованості.

V. Мотивована оцінка аргументів учасників справи. Висновки суду за результатами розгляду позову.
За результатами дослідження фактичних обставин, що мають визначальне значення для розгляду цієї справи, зважаючи на докази, надані на їх підтвердження, а також застосувавши релевантні норми права, суд зазначає та виснує таке.
Судом встановлено, що договір про споживчий кредит/кредитний договір № 69977445 від 27.03.2024 укладений між сторонами в електронній формі.
Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.
Суд дійшов висновку, що при укладенні договору його сторонами було погоджено усі істотні умови договору.
Договір про споживчий кредит/кредитний договір № 69977445 від 27.03.2024 є домовленістю сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Суд вважає доведеними обставини переходу прав вимоги за кредитним договором до позивача. Відповідачка заперечень щодо означених обставин не подала.
Суд доходить до переконання, що відповідачкою порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно з якими зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1049 ЦК України, яка вказує, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Добровільно відповідачка не здійснив розрахунок за договором в строки, визначені його умовами, тому сума боргу підлягає примусовому стягненню.
Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив стягнути крім заборгованості за основною сумою боргу (суму, яку фактично отримала в борг позичальник), також заборгованість за відсотками.
З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що заборгованість за кредитним договором станом на 11.03.2026 становить 24420,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 21300,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 120,00 грн.
Звертаючись до суду із позовом про стягнення грошових коштів, позивач зобов`язаний навести обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, і в подальшому довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Водночас, саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, зокрема: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (ст. 264 ЦПК України). Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному ЦПК України (ч. 3 ст. 263 ЦПК України).
Отже, вищевказані принципи вказують, зокрема, на те, що суд зобов`язаний перевірити розрахунок заборгованості незалежно від наявності та/або відсутності заперечень щодо нього зі сторони відповідачки.

Щодо стягнення суми основного боргу.
Як встановлено судом, відповідачці були перераховані кошти у загальному розмірі 3000,00 грн на виконання умов кредитного договору. Спосіб перерахування коштів відповідає умовам договору.
Перерахування суми кредиту на вказану у кредитному договорі платіжну картку підтверджено банківською установою. Відповідачкою не спростовано факт отримання кредитних коштів та/або їх розмір (суми основного боргу).
Оцінюючи надані позивачем докази у їх сукупності, суд доходить висновку про підтвердження факту отримання відповідачкою грошових коштів у розмірі 3000,00 грн за договором про споживчий кредит/кредитний договір № 69977445 від 27.03.2024.
Належних доказів того, що відповідачка повернула кошти кредиту за означеним кредитним договором, матеріали справи не містять.
Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 3000,00 грн основного боргу.

Щодо заборгованості зі сплати процентів.
За розрахунками позивача, розмір процентів, заборгованість відповідачки за якими наявна за кредитним договором, становить: заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 21300,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 120,00 грн.
Водночас, відповідно до п. 2.4-2.7 кредитного договору, строк користування кредитними коштами складає 730 днів, який починається з 27.03.2024 та закінчується 26.03.2026 (включно) та складається із дисконтного (пільгового) періоду (14 днів, за процентною ставкою 0,01% за один день) та поточного періоду (716 днів, за процентною ставкою 1% за один день).
Позивачем здійснено нарахування відсотків за період по 10.03.2026, що знаходиться в межах періоду кредитування та узгоджується і не суперечить висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц.
Нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснено позивачем за процентною ставкою у розмірі , що не перевищує 1% від суми кредиту.
Разом з тим, з огляду та на підставі норм Закону №3498-ІХ, які набрали чинності 24.12.2023, розмір денної процентної ставки із 24.12.2023 по 22.04.2024 не може перевищувати 2,5%, із 23.04.2024 по 20.08.2024 - 1,5%, а із 21.08.2024 - 1,0%.
Відтак, з огляду на дату укладення договору - 27.03.2024 - визначена у кредитному договорі денна процентна ставка за користування кредитними коштами у максимальному розмірі 1% відповідає положенням Закону України «Про споживче кредитування», у редакції Закону №3498-ІХ.
З урахуванням всього вищевказаного, здійснивши перевірку розрахунку заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, здійсненого позивачем, суд доходить висновку про його обґрунтованість, оскільки розрахунок заборгованості за відсотками такий: (3000,00 грн х 0,01% в день х 14 днів) + (3000,00 грн х 1,00% в день х 716 днів) = 4,20 грн + 21480,00 грн = 21484,20.
Водночас, позивачем заявлена до стягнення із відповідачки менша сума заборгованості по відсотках за кредитним договором (вочевидь, з огляду на вимогу позивача до відповідачки про дострокове погашення заборгованості), що є правом позивача та не погіршує становище відповідачки.
Відтак, враховуючи ту обставину, що в порушення умов договору відповідачка фактично отримані кошти у добровільному порядку та у строки, передбачені договором, не повернула, чим порушила права кредитора, позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі: заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 21300,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 120,00 грн, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, судом досліджені докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті, в даному випадку обґрунтування, викладені в позовній заяві, а також докази, надані позивачем.
За результатами, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи все вищевикладене, прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит/кредитний договір № 69977445 від 27.03.2024 в сумі 24420,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 21300,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 120,00 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено сплату позивачем судового збору за подачу позову в сумі 2662,40 грн (із застосуванням коефіцієнту 0,8 відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), що підтверджується платіжною інструкцією № 0629180066 від 27.03.2026 (а.с. 1).
Відтак, враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в означеній сумі.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, які просить стягнути позивач із відповідачки, суд зазначає та виснує таке.
В обґрунтування підставності та розміру понесених позивачем ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» витрат на правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн, разом з позовною заявою подано копії наступних документів: договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, укладеного між Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»; прайс-листа на послуги АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», в яких зазначені види послуг та їх вартість; заявки на надання юридичної допомоги № 56 від 07.03.2026 на суму 13000,00 грн; витяг з акту № 30 про надання юридичної допомоги від 11.03.2026, в якому міститься детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с. 43, 44, 45, 46).
Суд доходить висновку, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано всі необхідні докази.
Разом з тим, відповідачка заперечила щодо розміру витрат на правничу допомогу, зазначила, що розмір витрат на правничу допомогу є несправедливим, просила зменшити розмір таких витрат.
Відтак, суд може обмежити заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу з огляду на розумну їх необхідність для конкретної справи, зважаючи на відповідні заперечення відповідачки (з урахуванням та на підставі висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 13.03.2025 у справі №275/150/22 (із посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 904/3583/19).
Враховуючи вищевикладене, керуючись принципами обґрунтованості, співмірності судових витрат та розумності їхнього розміру, зважаючи на ціну позову, суд вважає за необхідне стягнути із відповідачки на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, керуючись положеннями Законів України «Про споживче кредитування», «Про електронну комерцію», ст. 1, 3, 12, 15, 16, 204, 207, 509, 510, 512-514, 525, 526, 527, 530, 549, 551, 610-612, 625-629, 638, 639, 641, 642, 1046, 1048 - 1050, 1054, 1055, 1077, 1078 ЦК України, ст. 2, 4, 10-13, 76-83, 89, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за договором про споживчий кредит/кредитний договір № 69977445 від 27.03.2024 в сумі 24420,00 грн (двадцять чотири тисячі чотириста двадцять гривень 00 копійок), з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 21300,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 120,00 грн.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) та 3000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок) витрат на правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 24.08.2026.

Дані відносно позивача:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»
код ЄДРПОУ 42640371
місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, м. Київ, 03150.

Дані відносно відповідачки:
ОСОБА_1 
ІНФОРМАЦІЯ_1 
РНОКПП: НОМЕР_4 
АДРЕСА_1 .

Суддя
Баришівського районного суду
Київської області Марина ЦИРУЛЕВСЬКА