П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 400/7137/26

Перша інстанція: суддя Бульба Н.О.,
повний текст судового рішення
складено 22.06.2026, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 червня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області та просила стягнути з відповідача кошти у сумі 53680 грн, сплачені як заставу за ОСОБА_2 у кримінальному провадженні.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 червня 2026 року відмовлено у відкритті провадження у справі №400/7137/26. 
Роз`яснено позивачці, що заявлені позовні вимоги можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Не погоджуючись з даною ухвалою, заявниця подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що судове рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянтка просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з огляду на таке.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Суд зазначив, що в даному випадку позивачка звернулася до суду із вимогами стягнути з відповідача кошти у сумі 53680 грн, сплачені як заставу за ОСОБА_2 у кримінальному провадженні, що є предметом розгляду в порядку цивільного судочинства. 
Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;
публічно-правовий спір це спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.
Аналіз наведених норм свідчить, що юрисдикція адміністративних судів поширюється виключно на публічно-правові спори, які виникають у сфері здійснення суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій. При визначенні юрисдикційної належності справи вирішальним є характер спірних правовідносин та зміст функцій, які виконує відповідний суб`єкт у цих відносинах, а не лише його офіційний статус як державного органу.
Як вбачається з матеріалів справи та змісту позовних вимог, предметом даного позову є оскарження дій ТУ ДСА України в Миколаївській області щодо відмови повернути грошові кошти, внесені ОСОБА_3 як застава у кримінальному провадженні за підозрюваного (обвинуваченого) ОСОБА_2 .
Правовий інститут застави врегульовано положеннями Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 176 КПК України застава є одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні.
Згідно зі статтею 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.
Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.
Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Постановою КМУ від 11 січня 2012 року №15 (у редакції Постанови КМУ від 18 січня 2012 року №27) затверджено відповідно до статті 182 Кримінального процесуального кодексу України Порядок внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу (далі - Порядок №15), який визначає механізм внесення, повернення та звернення у дохід держави коштів у разі застосування запобіжного заходу у вигляді застави, який обраний з метою забезпечення належної поведінки особи, щодо якої застосовано запобіжний захід, її явки за викликом до слідчого, прокурора або суду, а також виконання інших покладених на неї обов`язків, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.
Згідно із пунктом 8 Порядку №15 застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку.
Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до територіального управління ДСА або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія ухвали слідчого судді, суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави.
Територіальне управління ДСА або апеляційний суд, Вищий антикорупційний суд, який обрав запобіжний захід у вигляді застави, розглядає зазначені документи та протягом п`яти робочих днів з дня їх надходження за умови зарахування коштів на депозитний рахунок готує та подає до органу Казначейства платіжне доручення про повернення коштів.
Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження платіжних доручень територіального управління ДСА або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, який обрав запобіжний захід у вигляді застави, до органу Казначейства.
Зі змісту вказаних норм слідує, що зарахування, зберігання та перерахування застави ТУ ДСА України здійснюється в межах виконання спеціальних процесуальних процедур, пов`язаних із забезпеченням кримінального провадження. У цих відносинах ТУ ДСА України виступає як уповноважений суб`єкт з обслуговування депозитного рахунку суду, а не як орган, що здійснює щодо заставодавця владні управлінські функції у сфері публічного адміністрування.
Правовою підставою для повернення застави орган ДСА розглядає виключно процесуальне рішення суду (ухвалу чи вирок), постановлене в порядку кримінального судочинства відповідно до КПК України. Вирішення питань щодо підставності, строку чи порядку повернення застави охоплюється предметом судового контролю у кримінальному провадженні.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Встановити, чи належить справа до юрисдикції адміністративних судів, суд зобов`язаний саме на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі (ст. 171 КАС України).
Перевірка юрисдикційної належності спору вимагає аналізу характеру правовідносин, суб`єктного складу та змісту заявлених позовних вимог.
Здійснений судом першої інстанції аналіз предмета позову не є оцінкою обґрунтованості позовних вимог по суті, а є процесуальним обов`язком суду щодо встановлення наявності або відсутності адміністративної процесуальної юрисдикції.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що спірні правовідносини не належать розгляду в порядку адміністративного судочинства, однак суд першої інстанції дійшов помилкового висновку що заявлені вимоги є предметом розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки з аналізу вищевказаних правових норм, питання щодо повернення застави підлягає вирішенню в порядку кримінального судочинства, в порядку, встановленому КПК України.
Оскільки судом першої інстанції постановлено судове рішення з порушенням норм процесуального права, відповідно до ст.317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити оскаржену ухвалу.
Керуючись ст.308, 311, 312, 316, 321, 325, 327, 329 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 червня 2026 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини у наступній редакції:
«Роз`яснити ОСОБА_1 , що заявлені позовні вимоги можуть бути вирішені в порядку кримінального судочинства виключно за правилами, встановленими Кримінальним процесуальним кодексом України».
Мотивувальну частину ухвали викласти в редакції цієї постанови.
В іншій частині ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 червня 2026 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач | | А.Г. Федусик
Судді | | Г.В. Семенюк   О.І. Шляхтицький