Справа № 1-561/11 
1/171/20/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.26 м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі: 
головуючого-судді: ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , 
прокурора: ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Апостолове Дніпропетровської області в режимі відеоконференції (дистанційного провадження) кримінальну справу № 58-22297 від 25.01.2008 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України (в редакції від 01.10.2007), 
В С Т А Н О В И В:
25 січня 2008 року слідчим відділенням Мар`їнського РВ УМВС України в Донецькій області порушено кримінальну справу № 58-22297 щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України (в редакції від 01.10.2007). 
З матеріалів кримінальної справи встановлено, 17 січня 2008 року в період з 08 год. 00 хв. до 10 год. 10 хв. працівниками СБНОН Мар`їнського РВ ГУ МВС України в Донецькій області була проведена оперативна закупка наркотичних засобів у гр-ки ОСОБА_4 , яка займається збутом наркотичних засобів, в ході якої гр-ка ОСОБА_4 незаконно продала ОСОБА_5 , який здійснював оперативну закупівлю наркотичних засобів, медичний ін`єкційний шприц з рідиною коричневого кольору, яка згідно з довідкою експерта N?258 від 18.01.2008 р. є особливо небезпечним наркотичним засобом - опієм (ацетильованим), масою 9,687 р. із залишком сухої речовини 0,134 гр., який ОСОБА_4 незаконно придбала, зберігала та збула.
24 березня 2008 року в період з 09 год. 00 хв. до 14 год. 45 хв. працівниками СБНОН Мар`їнського РВ ГУ МВС України в Донецької області поблизу магазину «Сокіл» м. Донецька, була проведена оперативна закупка наркотичних засобів у гр-ки ОСОБА_4 , що займається збутом наркотичних засобів, в ході якої гр-ка ОСОБА_4 незаконно продала ОСОБА_6 , що здійснював оперативну закупку наркотичних засобів, медичний ін`єкційний шприц із рідиною коричневого кольору, яка згідно з довідкою експерта N?1961 від 26.03:2008 р. є особливо небезпечним наркотичним засобом – опієм (ацетильованим), масою 9,700 р. із залишком сухої речовини 0,215 гр., який ОСОБА_4 повторно, незаконно придбала, зберігала та збула. 
06.06.2008 до Мар`їнського районного суду направлено кримінальну справу № 58-22297 від 25.01.2008 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України (в редакції від 01.10.2007).
Постановою Мар`їнського суду від 21.06.2010 року по кримінальній справі підсудну ОСОБА_4 оголошено в розшук та кримінальну справу зупинено.
Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 21.01.2025 №96/0/15-25 територіальну підсудність судових справ Мар`їнського районного суду Донецької області змінено з 03 лютого 2025 року шляхом її передачі до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 13.03.2026 кримінальна справа розподілена судді ОСОБА_1 
13.04.2026 на адресу суду надійшло клопотання прокурора Покровської окружної прокуратури ОСОБА_7 про закриття кримінальної справи № 58-22297 від 25.01.2008 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (в редакції від 01.10.2007) у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України. 
Постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області провадження по розгляду кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307КК України відновлено. 
Судом на обговорення поставлено питання про закриття кримінальної справи в порядку ст.49 КК України.
Присутня у судовому засіданні в режимі відеоконференції (дистанційного провадження) прокурор ОСОБА_3 підтримала заявлене раніше клопотанням про закриття кримінальної справи в порядку ст.49 КК України, просила суд задовольнити клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 , вказуючи на те, що підсудна обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, також посилаючись на ст.49 КК України та ст.11-1 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно якої особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло 15 років. 
Вислухавши думку прокурора, дослідивши наявні матеріали, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора за наступними підставами. 
Відповідно до пункту 11 Перехідних положень КПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених §3 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». 
Пункт 5 ч.1 ст.7-1 КПК України (в редакції 1960 року) визначає закінчення строків давності як одну із підстав закриття судом провадження в кримінальній справі. 
Відповідно до ч.2 ст.11-1 КПК України (в редакції 1960 року) суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ч.1 ст.49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.
Відповідно до ч.1 ст.49 КК України (в редакції від 10.09.2009) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 
1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 
3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 
4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 
5) п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину. 
Як вбачається з ч.2 ст.49 КК України (в редакції від 10.09.2009) в перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. 
У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років. 
Як вбачається з ч.3 ст.49 КК України (в редакції від 10.09.2009) перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин. 
Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 02.02.2023, за результатами розгляду справи №735/1121/20, визначені у статті 49 КК України строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. 
Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. 
В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним. Велика Палата вважає, що встановлені частиною другою статті 49 КК України загальні строки мають преклюзивний характер і спрямовані на недопущення застосування щодо людини заходів кримінальної репресії через нерозумно тривалі проміжки часу.
Адже в іншому разі зупинення диференційованих строків у випадках, коли підозрюваний, обвинувачений переховується від розслідування та суду впродовж багатьох років, продовжувало б їх на необмежений час з можливістю покарання особи за кримінальні правопорушення, вчинені в далекому минулому, впродовж усього життя - як тільки вона потрапить у поле зору правоохоронних органів. 
Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцяти років з моменту вчинення злочину), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення. Пленум Верховного Суду України в абзаці 2 пункту 8 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» роз`яснив, що звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.4 ст.49 КК України. 
Приписами ч.1 ст.248 КПК України (в редакції 1960 року) встановлено, що при наявності обставин, передбачених ст.6, ч.1 ст.7, ст.ст.7-1, 7-2, 8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом. 
З моменту скоєння ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України минуло понад 16 років. 
Закінчення вказаного строку відповідно до вимог ст.49 КК України, ст.ст.7-1, 11-1 КПК України (в редакції 1960 року) та є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, оскільки в зв`язку з цим припиняються повноваження держави щодо кримінального переслідування такої особи. Водночас, судом перевірено обмеження застосування давності, передбачені в ч.ч.2-5 ст.49 КК України. 
Згідно ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. Давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу. 
Кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_4 не відноситься до категорій кримінальних правопорушень, згаданих законодавцем у ч.4 та ч.5 ст.49 КК України. 
При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Касаційного кримінального суду від 24.05.2018 за результатами розгляду справи №200/4664/14-к, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, суд не зобов`язаний встановлювати чи винний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення та чи підлягає він покаранню за його вчинення. 
Суд вважає, що у даному випадку обставини вказаної кримінальної справи свідчать про можливість застосування норми-виключення із правила, враховуючи значний строк, який минув з часу вчинення правопорушень до дня судового розгляду. 
З моменту вчинення кримінального правопорушення і до теперішнього часу минуло більше 15 років, тобто минули загальні строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. 
Підсудна ОСОБА_4 , не з`являючись до суду з моменту перебування справи у суді, фактично ігноруючи не тільки правосуддя але й обставини, які можуть вплинути на її права та обов`язки, виявила не бажання розумно оцінити всі наслідки притягнення до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим була оголошена у розшук, що на думку суду, свідчить про небажання у будь-який спосіб вирішити вказану кримінальну справу. 
Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_4 не бажає спростування обвинувачення та реалізації свого права на захист, відмовляючись у такий спосіб від своїх прав, які передбачені і гарантовані КПК України (в редакції 1960 року), в тому числі і від права на розгляд стосовно неї справи у суді.
Враховуючи викладені обставини та встановлені факти, а також наведені вимоги КПК України (в редакції 1960 року) та КК України, висунуте обвинувачення, яке мало місце у 2008 році, та ту обставину, що ОСОБА_4 більше до кримінальної відповідальності не притягувалася, суд вважає, що у цьому випадку можливо без шкоди для особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, провести розгляд кримінального провадження без її участі та закрити провадження у справі за встановлених підстав, звільнивши ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в порядку ст.49 КК України, у зв`язку з чим клопотання прокурора про закриття кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 підлягає задоволенню. 
Керуючись ст.ст.12, 49 КК України, ст.ст.7-1 ч.1 п.5, 11-1, 28, 81, 93, 126, 248, 262, 282 КПК України (в редакції 1960 року), 
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Покровської окружної прокуратури ОСОБА_7 про закриття кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - задовольнити. 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачену за ч. 2 ст. 307 КК України звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України. 
Кримінальну справу № 58-22297 від 25.01.2008 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченої за ч. 2 ст. 307 КК України – закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відповідно ст.11-1 КПК України (в редакції 1960 року). 
На постанову протягом семи діб може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя         ОСОБА_1 

27.07.26