Справа № 357/13935/26
3/357/4307/26 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2026 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гребінь О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з батальйону №1 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, стосовно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

У С Т А Н О В И В:

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 736161 від 03.08.2026 року:03.08.2026 року о 12 год. 41 хв. в м. Біла Церква, вул. Глиняна, 45Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2115» з н.з. НОМЕР_3 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами. Правопорушення вчинено повторно протягом року постановою серії ЕНА7387421 від 16.06.2026.
Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1.а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.
Позиція особи, що притягається до адміністративної відповідальності щодо інкримінованого правопорушення
ОСОБА_1 під час розгляду справи свою вину у вчиненні правопорушення визнав та пояснив суду, що декілька років тому, його було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за статтею 130 КУпАП із застосуванням стосовно нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Після закінчення терміну дії адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, ОСОБА_1 повторно не отримував посвідчення водія, а тому станом на 03.08.2026 ОСОБА_1 не мав права керування автомобілем.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та вислухавши пояснення ОСОБА_1 , суддя дійшов висновку про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, виходячи з наступного.
Загальні положення
Так, суддя зазначає, що у відповідності до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Зі змісту ст.9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.
Відповідно до ст.245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до п. 2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених чч. 2–4 цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Судом установлено, що 03.08.2026 року о 12 год. 41 хв. в м. Біла Церква Київської області, по вул. Глиняна, 45Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2115» з н.з. НОМЕР_3 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами.
З довідки визначення повторності порушення ПДР вбачається, що протягом року до події, яка розглядається, ОСОБА_1  було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
За встановлених під час розгляду даної справи обставин, суд констатує, що в діях ОСОБА_1 підтверджується склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Висновок щодо доведеності винуватості
Згідно зі ст. 252 КУпАП докази оцінюються за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Винуватість ОСОБА_1  підтверджується наданими в судовому засіданні ОСОБА_1 поясненнями та сукупністю досліджених судом доказів, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 736161 від 03.08.2026 року, довідкою щодо належності транспортного засобу, довідкою визначення повторності порушення ПДР, довідкою з Інформаційного порталу Національної поліції, рапортом поліцейського від 03.08.2026 та відеозаписами.
У рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ зазначив, що при оцінюванні доказів застосовується критерій доведення «поза розумним сумнівом», а така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту.
Досліджені докази є належними, допустимими, узгоджуються між собою та в сукупності підтверджують обставини, викладені у протоколах про адміністративні правопорушення. Істотних суперечностей, які ставили б під сумнів достовірність цих доказів, судом не встановлено.
Отже, винуватість ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, доведена поза розумним сумнівом.
Щодо адміністративного стягнення
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як цією особою, так і іншими особами.
Санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, у розмірі, встановленому законом.
Беручи до уваги обставини правопорушення, а також відсутність у матеріалах справи відомостей про належність транспортного засобу ОСОБА_1  на праві власності, суддя вважає необхідним застосувати до нього стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн із позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу, а також з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір.
Керуючись ст. ст. 23, 24, 27, 33, 34, 35, 40-1, 126, 268, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати  ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Відповідно до статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Згідно із статтею 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя | О.О. Гребінь