П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/24890/21	

Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.
Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А. І. 
– Ступакової І. Г. 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа №420/24890/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у виплаті пенсії ОСОБА_1 на вказаний банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий у Жовтневому відділенні Запорiзького Peгiонального управління “ПриватБанку”.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплачувати пенсiйнi кошти ОСОБА_1 на визначений ним банкiвський рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито у Жовтневому відділенні Запорізького регіонального управління “ПриватБанку” МФО 313399, КОД 14360570.
30.04.2026 до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про зміну способу та порядку виконання судового рішення від 14.02.2022 по справі №420/24890/21, в обґрунтування якої зазначено, що у зв`язку з тривалим незарахуванням будь-яких коштів на рахунок, відкритий в АТ КБ “Приватбанк”, Позивач утратив можливість доступу до цього рахунку з-за кордону. У зв`язку з неможливістю виконання судового рішення через зарахування коштів на закритий рахунок у АТ КБ “Приватбанк”, Позивач відкрив новий рахунок № № НОМЕР_2 в АТ “А- Банк”. З метою сприяння Відповідачу у виконанні рішення суду 24.02.2026 року представник Позивача на підставі довіреності звернувся до відповідача із заявою про зміну способу виконання рішення - про виплату пенсії на новий банківський рахунок № НОМЕР_2 в АТ “А- Банк” замість попереднього, однак станом на день подання цієї заяви рішення суду від 14.02.2022 року залишається невиконаним. Враховуючи викладене, а також неможливість зарахування пенсійних коштів на рахунок в АТ “Приватбанк”, позивач просить суд змінити спосіб виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 року у справі №420/24890/21 шляхом встановлення нового рахунку для перерахування пенсії: № НОМЕР_2 , відкритий в АТ “А-Банк”, замість рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ “Приватбанк”.
Ухвалою суду від 04.05.2026 прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну способу та порядку виконання судового рішення від 14.02.2022 по справі №420/24890/21 та призначено судове засідання на 20.05.2026.
Ухвалою суду від 12.05.2026 клопотання представника ОСОБА_1 про призначення судового засідання в режимі відеоконференції - задоволено.
07.05.2026 представником Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подано до суду пояснення, у яких зазначено, що на виконання рішень суду, пенсія за липень 2022 року та доплата по пенсійній виплаті нараховані на липень 2022 року на рахунок зазначений в рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 по справі № 420/24890/21 та повернуті банківською установою у зв`язку з відсутністю активного пенсійного рахунку. Головним управлінням направлено лист від 15.09.2022 № 1500-0501-8/94412 на поштову адресу представника ОСОБА_1 щодо неможливості нарахування пенсії та суми доплати. Через це виплату пенсії ОСОБА_1 припинено з 01.03.2023. В подальшому банківський рахунок позивача змінив статус - став неактивним, однак для зміни місця виплати пенсії необхідно пройти верифікацію та надати НОВУ заяву про виплату пенсії або грошової допомоги через банківську установу, однак ОСОБА_1 не надав відповідну заяву. З огляду на викладене, обставини, на які посилається представник позивача, свідчать про існування нового спору, який може бути вирішено судом в окремому судовому провадженні. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 30 квітня 2025 року у справі № 420/24590/24
13.05.2026 представником позивача подано до суду заперечення на додаткові пояснення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у яких зазначає, що суд зобов`язав Відповідача виплачувати пенсію на конкретний рахунок. Рахунок став неактивним (на думку представника позивача - з вини Відповідача). Виконання рішення у першопочатковому вигляді стало неможливим. Отже, виникли підстави для зміни способу виконання — із зазначенням іншого банківського рахунку.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.05.2026 р. у задоволенні заяви представника позивача про зміну способу та порядку виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20.05.2026 року у справі №420/24890/21; змінити спосіб виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 року у справі №420/24890/21 шляхом встановлення нового рахунку для перерахування пенсії: № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «А-Банк», замість рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк».
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про те, що зміна банківських реквізитів нібито призводить до зміни суті судового рішення, є помилковим та таким, що ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права.
Апелянт вказує, що як вбачається з матеріалів справи, рішенням суду відповідача було зобов`язано здійснювати виплату пенсії позивачу на визначений ним банківський рахунок. Однак у подальшому зазначений рахунок припинив обслуговування (став неактивним), у зв`язку з чим перерахування коштів на нього стало неможливим з технічних та банківських причин. Таким чином, виникли обставини, які об`єктивно унеможливлюють виконання судового рішення у спосіб, визначений судом раніше. При цьому зміна способу виконання рішення не змінює суті самого судового рішення, не впливає на обсяг прав та обов`язків сторін, а спрямована виключно на забезпечення його реального та ефективного виконання.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до наступного.
Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що невиконання відповідачем судового зобов`язання в частині виплати нарахованої пенсії на виконання рішення суду через закриття позивачем банківського рахунку в розумінні частини 3 статті 378 КАС України не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку його виконання, а тому прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви представника позивача про зміну способу та порядку виконання судового рішення.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частин 1, 2 статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно з статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження є завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (частина 1 статті 5 Закону №1404-VIII).
Таким чином, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень; повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, у тому числі і щодо перевірки його виконання, покладено на органи державної виконавчої служби.
Відповідно до частини 3 статті 33 Закону №1404-VIII за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Статтею 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 №4901-VI (далі Закон №4901-VI) передбачено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.
Суд зауважує, що 19.12.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024 №4094-IX (далі Закон №4094-ІХ), яким статтю 378 КАС України викладено у новій редакції.
Згідно із пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
При цьому, відповідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Отже, розгляд заяви про встановлення або зміни способу або порядку виконання рішення здійснено з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності Законом №4094-ІХ.
Відповідно до частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.
Згідно з частиною 2 статті 378 КАС України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
Частиною 3 статті 378 КАС України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Так, на виконання рішень суду, відповідачем пенсія та доплата нараховані на липень 2022 року на рахунок зазначений в рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 по справі №420/24890/21 та повернуті банківською установою у зв`язку з відсутністю активного пенсійного рахунку.
Тобто, позивач визначився із банківським рахунком, на який бажає отримати пенсію, та який суд вказав у резолютивній частині рішення, однак кошти повертаються банківською установою у зв`язку з відсутністю активного пенсійного рахунку.
Тобто, з метою виконання рішення суду відповідач здійснив конкретні дії нарахування основної та додаткової (доплати) пенсії та виплату цих суми на визначений позивачем та судом рахунок.
При цьому, представник позивача не надав до суду доказів того, що саме відповідач створює перешкоди для виконання такого рішення.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено КАС України. Натомість порядок виконання судового рішення означає визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.
Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти вжиття адміністративним судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановлені раніше порядок і спосіб. Ці заходи повинні забезпечити виконання конкретного судового рішення і не поширюватися на відносини, які виникли після його ухвалення.
Водночас змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті, торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду, а також змінювати обраний судом при ухваленні цього рішення спосіб відновлення порушеного права позивача.
Мета зміни способу та порядку виконання рішення суду полягає у тому, щоб усунути обставини, що істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання такого судового рішення.
Верховний Суд у постанові від 21.08.2018 у справі №803/3805/15 зазначив, що системний аналіз наведеної правової норми дає підстави дійти до висновку про те, що підставою для встановлення порядку і способу виконання судового рішення є обставини, що перешкоджають належному його виконанню: ускладнюють його виконання або роблять неможливим, при цьому судове рішення не може бути змінено по суті.
Тобто, зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.
Викладене узгоджується з висновками Верховного Суду, сформульованими в постанові Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №826/8279/16.
Отже, висновки судового рішення щодо способу і порядку його виконання чітко визначені та не можуть бути змінені іншим судовим рішенням без відповідного обґрунтування виняткової необхідності застосування такої зміни рішення.
Слід звернути увагу, що представник позивача просить змінити спосіб виконання рішення шляхом зміни обраним ним та судом способом захисту порушених прав позивача та відповідно шляхом внесення змін до змісту резолютивної частини рішення, що не допускається у такій процесуальній дії.
Водночас резолютивна частина рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 у справі №420/24890/21 є чіткою, зрозумілою за змістом, не припускає різного тлумачення, у ній відсутні ознаки недотримання вимоги ясності, визначеності судового рішення, що свідчить про те, що судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час виконання рішення.
Колегія суддів резюмує, що невиконання відповідачем судового зобов`язання в частині виплати нарахованої пенсії на виконання рішення суду через відсутність активного пенсійного рахунку в розумінні частини 3 статті 378 КАС України не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку його виконання.
Апелянт вказує що висновок суду першої інстанції про те, що зміна банківських реквізитів нібито призводить до зміни суті судового рішення, є помилковим та таким, що ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права.
Колегія суддів не погоджується з таким твердження апелянта, оскільки зміна способу і порядку виконання судового рішення є процесуальним механізмом, який застосовується у разі наявності об`єктивних перешкод для виконання вже ухваленого рішення суду. Проте, цей механізм не може слугувати інструментом для зміни суті рішення або для вирішення нових вимог, які не були предметом дослідження суду першої інстанції під час розгляду справи по суті.
Суд першої інстанції ухвалив чітке рішення, яким зобов`язав відповідача здійснювати виплату на рахунок у АТ КБ "Приватбанк". Задоволення заяви про зміну способу виконання шляхом зазначення рахунку в АТ "А-Банк" фактично означало б ухвалення нового рішення по суті, де суд без розгляду справи за правилами позовного провадження встановив би обов`язок пенсійного органу здійснювати виплати на зовсім іншу фінансову установу, відносини з якою виникли через роки після ухвалення рішення в даній справі.
З урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства заява позивача задоволенню не підлягає.
Доводи апеляційної скарги наведених висновків не спростовують.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів, 

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
Повний текст постанови складено та підписано 07 липня 2026 року. 

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова